Справа № 675/1692/24 
Провадження № 2/675/45/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" травня 2026 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої – судді Янішевської О. С., секретаря судового засідання Король К. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В : 
01 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулося до Ізяславського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. ТОВ «ФК «Профіт Капітал» мотивує свої вимоги тим, що 13 грудня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 укладено Угоду № С-001-077312-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до умов Договору кредиту № С-001-077312-19-980 від 13 грудня 2019 року АТ «Ідея Банк»відкриває  ОСОБА_1 поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну карту МаsterСагd. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.3 пункту 3 Кредитного договору Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії доступний клієнту на момент укладення угоди - 16000 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних. Банк на виконання умов Договору кредиту надав відповідачці грошові кошти у сумі 16000 грн строком до 13 грудня 2024 року, а відповідачка відповідно зобов`язалася повернути його разом з іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, якi розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua). Як йдеться по тексту Угоди клієнт ознайомлений з умовами Угоди, ДКБО, Тарифами Банку та іншими умовами обслуговування, якi оприлюднені на інтернет-сторінці Банку www.ideabank.uа та якi клієнту роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний. Банк своє зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкрив поточний рахунок № НОМЕР_1 та надав кредитні кошти в розмірі 16000 грн в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.2 Договору. Відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту та відповідно до Довідки розрахунку заборгованості  ОСОБА_1 за Договором № С-001-077312-19-980 від 13 грудня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) становить 45186,00 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом – 15936,15 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 29249,85 грн. 
Також 09 серпня 2019 року між АТ «Ідея Банк»та  ОСОБА_1 укладений Договір кредиту та страхування № Z75.25024.005564353 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Відповідно до умов Договору кредиту № Z75.25024.005564353 від 09 серпня 2019 року, Банк надав  ОСОБА_1 кредит на поточні потреби в сумі 49999,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а відповідачка зобов`язалась одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 Договору кредиту 2 за користування кредитом відповідачка сплачує проценти в розмірі 9,99 % річних від залишкової суми кредиту. Банк на виконання умов договору кредиту надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 49999,00 грн строком до 09 серпня 2024 року, а ОСОБА_1 зобов`язувалась повернути їх разом з іншими платежами. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором № Z75.25024.005564353 від 09 серпня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) становить 121937,74 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом – 45923,21 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 15415,73 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями – 60598,80 грн.
Також 11 жовтня 2019 року між АТ «Ідея Банк»та  ОСОБА_1 укладено Договір кредиту та страхування № Z75.25024.005805847 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Відповідно до умов Договору кредиту № Z75.25024.005805847 від 11 жовтня 2019 року, Банк надав  ОСОБА_1 кредит на поточні потреби в сумі 25000,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а відповідачка зобов`язалась одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 Договору кредиту за користування кредитом відповідачка сплачує проценти в розмірі 9,99 % річних від залишкової суми кредиту. Банк на виконання умов договору кредиту надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 25000,00 грн строком до 11 жовтня 2024 року, а ОСОБА_1 зобов`язувалась повернути їх разом з іншими платежами. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором № Z75.25024.005805847 від 11 жовтня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) становить 61865,89 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом – 23653,94 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 7911,95 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями – 30300,00 грн.
19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» прийяв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу.
22 грудня 2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передало (відступило), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняло права вимоги, зокрема, за кредитними договорами № С-001-077312-19-980 від 13 грудня 2019 року, № Z75.25024.005564353 від 09 серпня 2019 року, № Z75.25024.005805847 від 11 жовтня 2019 року. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених цим договором.
Позивач ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 228989,63 грн за вищевказаними кредитним договорами, а також судовий збір у сумі 3434,84 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 21000,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просив розглядати справу без його участі, заявлений позов підтримав повністю, не заперечував проти винесення заочного рішення. 
Відповідачка  ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнала частково, не визнала позов в частині нарахованих комісій, в зв`язку з чим просила суд витребувати інформацію про надані їй АТ «Ідея Банк» послуги по обслуговуванню кредитів, в подальші судові засідання за викликами не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку за зареєстрованою адресою проживання судовою повісткою, направленою рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Встановивши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив, що 13 грудня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено угоду № С-001-077312-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями угоди та анкети-опитувальника.
Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.3 пункту 3 Кредитного договору Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Ліміт кредитної лінії доступний клієнту на момент укладення угоди - 16000 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних.
Підписанням вказаного договору відповідачка погодилася з усіма його умовами.
На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією виписки з рахунку ОСОБА_1 .
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1  за кредитним договором № С-001-077312-19-980 від 09 серпня 2019 року - заборгованість станом на 19 грудня 2023 року складає 45186,00 грн з яких: 15936,15 грн заборгованості за основним боргом та 29249,85 грн заборгованості за нарахованими та несплаченим відсотками.
З огляду на викладене, вбачається, що між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою ОСОБА_1  виникли договірні відносини, які регулюються укладеною 13 грудня 2019 року Угодою № С-001-077312-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у АТ «Ідея Банк» як первісного кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідачки заборгованість по кредиту та по відсоткам за користування кредитом.
09 серпня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та  ОСОБА_1 укладений Договір кредиту та страхування № Z75.25024.005564353 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями договору, паспорту споживчого кредиту, ордерів-розпоряджень № 1 та № 2. Відповідно до умов Договору кредиту № Z75.25024.005564353 від 09 серпня 2019 року, Банк надав  ОСОБА_1 кредит на поточні потреби в сумі 49999,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а відповідачка зобов`язалась одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно до п.п. 1.3 Договору кредиту 2 за користування кредитом відповідачка сплачує проценти в розмірі 9,99 % річних від залишкової суми кредиту. Банк на виконання умов договору кредиту надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 49999,00 грн строком на 09 серпня 2024 року, а ОСОБА_1 зобов`язувалась повернути їх разом з іншими платежами. У зв`язку з неповерненням кредитних коштів заборгованість  ОСОБА_1 за Договором № Z75.25024.005564353 від 09 серпня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) становить 121937,74 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом – 45923,21 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 15415,73 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями – 60598,80 грн, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями виписки по рахунку ОСОБА_1 , довідки-розрахунку заборгованості.
11 жовтня 2019 року між АТ «Ідея Банк»та  ОСОБА_1 укладений Договір кредиту та страхування № Z75.25024.005805847 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями договору, паспорту споживчого кредиту. Відповідно до умов Договору кредиту № Z75.25024.005805847 від 11 жовтня 2019 року, Банк надав  ОСОБА_1 кредит на поточні потреби в сумі 25000,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а відповідачка зобов`язалась одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно до п.п. 1.3 Договору кредиту 2 за користування кредитом відповідачка сплачує проценти в розмірі 9,99 % річних від залишкової суми кредиту. Банк на виконання умов договору кредиту надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 25000,00 грн строком на 11 жовтня 2024 року, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути їх разом з іншими платежами, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями виписки з рахунку ОСОБА_1 , ордерів-розпоряджень №1 та № 2. У зв`язку з неповерненням кредитних коштів заборгованість  ОСОБА_1 за Договором № Z75.25024.005805847 від 11 жовтня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) становить 61865,89 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом – 23653,94 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 7911,95 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями – 30300,00 грн, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями виписки по рахунку ОСОБА_1 , довідки-розрахунку заборгованості.
Судом направлялись запити до АТ «Ідея Банк» та до позивача з метою визначення переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), однак ні АТ «Ідея Банк», ні ТОВ «ФК «Профіт Капітал» такої інфрмації суду не надав. 
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому в кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитних договорів № Z75.25024.005564353 від 09 серпня 2019 року та № Z75.25024.005805847 від 11 жовтня 2019 року, то положення пунктів 1.5 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року справа № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що АТ «Ідея Банк» безпідставно нарахувало ОСОБА_1 заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 60598,80 грн за договором № Z75.25024.005564353 від 09 серпня 2019 року та заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 30300,00 грн за договором № Z75.25024.005805847 від 11 жовтня 2019 року.
19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладений договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до п. 2.1 якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» прийняло права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями договору факторингу, реєстру боржників, платіжної інструкції № 45 від 20 грудня 2023 року.
22 грудня 2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передало (відступило), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняло права вимоги, зокрема, за кредитними договорами № С-001-077312-19-980 від 13 грудня 2019 року, № Z75.25024.005564353 від 09 серпня 2019 року та № Z75.25024.005805847 від 11 жовтня 2019 року. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняло права вимоги та в їх оплату зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених цим договором, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями договору факторингу, реєстру боржників, платіжної інструкції № 376 від 26 грудня 2023 року.
За таких обставин до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 22 грудня 2023 року, відповідно до договору факторингу № 22/12-2023, перейшло право вимоги за Угодою № С- С-001-077312-19-980від 13 грудня 2019 року, Договорами № Z75.25024.005564353 від 09 серпня 2019 року та № Z75.25024.005805847 від 11 жовтня 2019 року, що укладені між АТ «Ідея Банк» та  ОСОБА_1 .
Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частина 1 статті 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 ст. 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Таким чином, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15.
Як вбачається із наявних по справі доказів, ОСОБА_1 не здійснила погашення кредитної заборгованості ні на користь АТ «Ідея Банк», ні на користь ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», ні на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал». 
ОСОБА_1 відзиву на позов не подала, жодних доказів, які б спростовували доводи позивача або доводили факт погашення заборгованості, суду не надала. 
За вказаних обставин, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідачки підлягають стягненню за Угодою № С- С-001-077312-19-980від 13 грудня 2019 року сума заборгованості 45186 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом 15936,15 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 29249,85 грн; за Договором № Z75.25024.005564353 від 09 серпня 2019 року сума заборгованості 61338,94 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом 45923,21 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 15415,73 грн; за Договором № Z75.25024.005805847 від 11 жовтня 2019 року сума заборгованості 31565,89 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом 23653,94 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 7911,95 грн, а всього в розмірі .
Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 21000,00 грн, належить приймати до уваги викладене нижче.
Статтею 60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (Постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 552/2145/16-ц).
Відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу;
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат. (Постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).
Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. 
Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
– фіксованого розміру,
– погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки – підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Верховним судом зазначене наступне.
Частина третя статті 137 ЦПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду вказала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в  детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 137 ЦПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення – визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).
На підтвердження понесених витратна правову допомогу суду надані копії договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «ПРАВНИЧИЙ КУРС», за умовами якого об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правничої допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правничу допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору; додаткової угоди № 1/1 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року, за умовами якої визначені етапи надання правової допомоги, розмір винагороди об`єднання (% від суми платежу в залежності від суми заборгованості боржника) та додаткову фіксовану винагороду об`єднання за проведення консультації з клієнтом, вивчення документів та підготування проєкту однієї позовної заяви; акту № 1 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року; акту № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 05 вересня 2024 року; наказу (розпорядження) № 02-К від 28 червня 2024 про прийняття на роботу ОСОБА_2 . 
В порушення вимог ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України суду не було надано належних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги та детального опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі.
Суд звертає увагу, що згідно акту № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 05 вересня 2024 року ід номерами 19, 20, 21 вказані номери кредитних договорів ОСОБА_1  та розмір винагороди по кожному 7000 грн, тоді як до суду поданий лише одна позовна заява від ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до  ОСОБА_1 , що прямо суперечить умовам додаткової угоди № 1/1 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача витрат позивача на правничу допомогу відсутні.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлений з ціною 228989,63 грн і задоволений на суму 138090,83 грн, тобто на 60,31% (138090,83х100:228989,63). Таким чином, з  ОСОБА_1  на корить ТОВ «ФК «Профіт Капітал»слід стягнути 2071,55 грн (3434,84х60,31%) судового збору.
Керуючись ст. ст. 207, 256, 267, 625-628, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 279 ЦПК України,

У Х В А Л И В :
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (місце знаходження 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8, код ЄДРПОУ 39992082) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 12 лютого 2019 року органом 6820, зареєстроване місце проживання  АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 12 лютого 2019 року органом 6820, зареєстроване місце проживання  АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (місце знаходження 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8, код ЄДРПОУ 39992082, рахунок: IBAN № НОМЕР_4 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» код Банку 322001) заборгованість в розмірі 138090,83 грн, яка складається з заборгованості за Угодою № С-001-077312-19-980 від 13 грудня 2019 року в сумі 45186 грн,яку становлять заборгованість за основним боргом – 15936,15 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками – 29249,85 грн; з заборгованості за Договором № Z75.25024.005564353 від 09 серпня 2019 року в сумі 61338,94, яку становлять заборгованість за основним боргом – 45923,21 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками – 15415,73 грн; з заборгованості за Договором № Z75.25024.005805847 від 11 жовтня 2019 року в сумі 31565,89, яку становлять заборгованість за основним боргом – 23653,94 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками – 7911,95 грн; судовий збір у розмірі 2071 (дві тисячі сімдесят одна) грн 55 коп.
В задоволенні решти позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. С. Янішевська