УХВАЛА

01 липня 2026 року 
м. Київ
cправа № 922/2516/24 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пєскова В. Г.

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік" (вх. № 4554/2026)

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2026
у складі колегії суддів: Мартюхіної Н. О. - головуючого, Демідової П. В., Крестьянінова О. О.
та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 (за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника)
у складі судді Прохорова С.А.
у справі № 922/2516/24
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дякуємо за боротьбу" (нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік")
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Черемушки-2017" 
про визнання банкрутом, -
В С Т А Н О В И В:
05.09.2024 ухвалою Господарського суду Харківської області, зокрема, відкрито провадження у справі № 922/2516/24 про банкрутство Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Черемушки-2017"; визнано вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дякуємо за боротьбу" до боржника в розмірі 1 162 413,59 грн основного боргу, 24 224,00 грн - витрат зі сплати судового збору за подання до суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство; введено процедуру розпорядження майном Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Черемушки-2017".
07.09.2024 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Черемушки-2017" № 73989.
01.12.2025 (вх. №27798) до Господарського суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Черемушки-2017", що складаються з суми заборгованості за договорами про надання правничої допомоги в загальному розмірі 253 276,00 грн.
09.03.2026 ухвалою Господарського суду Харківської області у справі №922/2516/24 задоволено заяву ОСОБА_1 (вх.№27798 від 01.12.2025). Визнано грошові вимоги ОСОБА_1 в розмірі 253 276,00 грн заборгованості (четвертої черги задоволення), та вимоги по сплаті судового збору в сумі 4 844,80 грн (першої черги задоволення).Зобов`язано розпорядника майна внести відомості щодо визнаних вимог ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів.
26.05.2026 постановою Східного апеляційного господарського (повна постанова складена 04.06.2026) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 у справі № 922/2516/24 - залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 у справі №922/2516/24 - залишено без змін.
14.06.2026 (через підсистему "Електронний суд") Товариством з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 у справі № 922/2516/24; ухвалити нове рішення про відхилення кредиторських вимог ОСОБА_1 .
15.06.2026 зазначену касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В. Г. (суддя-доповідач), суддів: Жукова С. В., Картере В. І.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.
Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 9 пункту 2-1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) касаційної скарги на ухвали суду про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність); про результати розгляду грошових вимог кредиторів; рішення суду в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
Підпунктом 2 пункту 2-1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору за подання до господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня- 3 028 грн.
Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, за подання до Верховного Суду касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 у справі №922/2516/24 скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 9689,60 грн (3 028 х 2 х 200% х 0,8). 
Водночас скаржником до касаційної скарги не додано доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Таким чином, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік" оформлена з порушенням вимог, встановлених пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України.
Крім цього, відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). 
Згідно з частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставами касаційного оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 та ухвали Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 у справі № 922/2516/24 Товариство з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік" визначило пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.
За оцінкою Верховного Суду, наведені скаржником обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не є очевидно неприйнятними. 
Водночас, Верховний Суд зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік" неналежно обґрунтовано підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.
Суд звертає увагу скаржника, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.
Під час касаційного оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права, касаційна скарга має містити зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12.11.2020 у справі №904/3807/19).
Звертаючись з касаційною скаргою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік" зазначає, що "на сьогодні відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: щодо оцінки ознак реальності (дійсності) зобов`язань сторін, які мають фідуціарний (особливо довірчий) характер (зокрема, договорів про надання правничої допомоги), укладених між Адвокатом та Клієнтом - юридичною особою, яка в подальшому підпала під процедуру банкрутства".
При цьому скаржник зауважує, що існуюча практика Верховного Суду щодо відмови у визнані кредиторських вимог через невиконання підвищеного стандарту доказування реальності кредиторської заборгованості без оцінки правомірності (дійсності) відповідних правочинів переважно сформована у категоріях справ про неплатоспроможність фізичних осіб (по боргових розписках), водночас, відсутній чіткий висновок Верховного Суду щодо того, якими критеріями прийняття/відмови у визнані кредиторських вимог через невиконання підвищеного стандарту доказування реальності кредиторської заборгованості без оцінки правомірності (дійсності) відповідних правочинів має керуватися суд при розгляді вимог кредитора- адвоката до боржника - юридичної особи, зокрема, якщо: укладається значна кількість (у даній справі - 6 договорів) паралельних правочинів на аналогічні чи суміжні послуги; заборгованість за фідуціарними послугами накопичується протягом тривалого часу (4- 6 років); професійний учасник ринку правничої допомоги (Адвокат) демонструє тривалу пасивну поведінку, не вживаючи жодних заходів для досудового чи примусового стягнення коштів аж до моменту порушення справи про банкрутство.
За доводами заявника касаційної скарги, формування висновку Верховного Суду з цього питання є критично важливим для недопущення використання інституту адвокатури та фідуціарних правочинів як легального інструменту для розмиття голосів реальних кредиторів та штучного контролю над органами кредиторського самоврядування (зборами та комітетом кредиторів) у процедурах банкрутства юридичних осіб.
Однак, наведені Товариством з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік" доводи не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки у касаційній скарзі чітко не вказано щодо застосування яких саме норм права відсутній висновок Верховного Суду, як, на думку скаржника, відповідні норми повинні застосовуватися у спірних правовідносинах та яку єдину практику застосування правових норм необхідно сформувати Верховному Суду за результатом розгляду його касаційної скарги.
Правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги. 
З огляду на принципи диспозитивності, рівності та змагальності Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу доводами, які скаржник не навів у її тексті, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом зазначених принципів господарського судочинства.
Тож скаржнику слід належним чином обґрунтувати підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, з урахуванням викладеного вище у цій ухвалі.
Частиною другою статті 292 ГПК України визначено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Згідно з частиною другою статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
З огляду на викладене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік" підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме: 
1) надати документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 9 689,60 грн.
2) належним чином обґрунтувати підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України. При цьому скаржнику слід врахувати, що у разі невиконання у встановлений строк цієї вимоги ухвали, касаційна скарга в частині, поданій з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, вважатиметься неподаною.
Водночас, Верховний Суд зазначає, що уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно надіслати учасникам справи, надавши Суду докази такого надіслання.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 у справі № 922/2516/24 - залишити без руху.
2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік" строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 
3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Атранс Логістік", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Пєсков