Справа № 161/2258/26 
Провадження № 2/161/2913/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Черняка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В :

Позивач через свого представника звернувся до суду з цим позовом.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №26.06.2023-100001569 від 26.03.2023 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000 грн. строком на 42 дні. 
У зв`язку з неналежним виконанням взятих зобов`язань за договором у останнього станом на дату звернення позивача до суду утворилась заборгованість у розмірі 9410 грн.
З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у вказаній сумі, а також суму судових витрат у справі.
Ухвалою суду від 12.02.2026 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі.
02.032026 року на адресу суду надійшов відзив сторони відповідача, в якому відповідач зазначає про часткове визнання позову в частині стягнення з нього суми заборгованості за тілом кредиту. Вказує, що він є військовослужбовцем, на нього поширюються пільги щодо звільнення від сплати відсотків по кредиту (проходить службу з 27.09.2023 року по даний час). Просить відмовити у стягненні відсотків по кредиту та судових витрат.
Представник позивача у відзиві на позов від 04.03.2026 року вказує, що кредитний договір був укладений до мобілізації позивача. Крім того, строк його дії закінчився через 42 днів після дати укладення, відповідно до чого, нараховані проценти мають стягуватись з відповідача (пільга щодо звільнення від їх сплати не поширюється на нього в період дії договору).
Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №26.06.2023-100001569 від 26.03.2023 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000 грн. строком на 42 дні зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,1% за 1 день (а.с.10-13). Договір укладено в електронній формі.
Згідно п. 3.1 Публічної пропозиції ТОВ «Споживчий центр», позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти (а.с.11).
Позивач виконав свою частину умов кредитного договору у повному обсязі та перерахував відповідачу суму кредиту.
З матеріалів справи слідує, що відповідачем не заперечується факт отримання кредитних коштів та визнається заборгованість за тілом кредиту.
Суд зазначає, що у відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України).
Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач у повному обсязі та належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, факт укладення договору визнає.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на дату звернення заборгованість по кредиту становить 9410 грн., яка складається з: 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4410 грн. заборгованості за процентами, (а.с. 9).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.
Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відтак, вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту є підставними та підлягають до задоволення.
Що стосується позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке.
Зі змісту договору вбачається, що датою повернення кредиту є 06.08.2023 року (договір укладено на 42 дні). Процентна ставка складає 2,1% за один день користування коштами (а.с.12 зворот).
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та Закону України "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який продовжує діяти по теперішній час.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач є військовослужбовцем, проходить службу з 27.09.2023 року по даний час (згідно даних довідки в/ч НОМЕР_1 від 18.02.2026 року №689).
Частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Зважаючи на те, що кредитний договір був укладений 26.06.2023 року, строком повернення коштів визначено 06.08.2023 року, пільги щодо ненарахування відсотків за договором щодо ОСОБА_1 не застосовуються, оскільки кредитний договір укладений та діяв до початку проходження відповідачем служби у в/ч НОМЕР_1 (з 27.09.2023 року).
Враховуючи строк кредитування та його умови, сума відсотків, що підлягає до стягнення з відповідача складає 4410 грн. (5000 грн. х 2,1% х42 дні) та підлягає до стягнення з відповідача у повному обсязі.
Щодо розподілу судовий витрат суд виходить з наступного.
Щодо зауважень сторони відповідача про звільнення від сплати судового збору, оскільки ОСОБА_1 є учасником бойових дій, суд зазначає наступне.
Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» у сукупності з положеннями частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дає підстави для висновку, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з реалізацією їхнього правового статусу.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала аналогічну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», зокрема, у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17.
З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду справи є стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, що не зачіпає порядку, обсягу його соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту ветеранів війни.
На підставі ч. 1 ст.141ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу позивачем не заявлялось.
На підставі ст.ст. 509,526,527,530,1048,1050,1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12,77,81,141,247,259,263-268, 280, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути зОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №26.06.2023-100001569 від 26.06.2023 року у розмірі 9410 (дев`ять тисяч чотириста десять) грн. 00 грн.
Стягнути зОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (м. Київ, вул. Саксаганського 133-А, код ЄДРПОУ 37356833).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повне рішення суду складено та підписано 24 квітня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        В.В. Черняк