ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний номер справи: 766/15661/25  Головуючий у 1-й інстанції: Дорошинська В.Е
Номер провадження: 33/819/115/26 Доповідач: Приходько Л.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року    м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Приходько Л. А., секретар судового засідання Андреєва В.В., за участю:
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Сидоренка Володимира Вікторовича,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сидоренка Володимира Вікторовича на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13 травня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стражгород, Теплицького району, Вінницької області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік без вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.
Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 12 жовтня 2025 року о 18-10 годині на а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 206 км керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 ? з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці або в медичному закладі водій відмовився. Вказана подія зафіксована на бодікамеру.
Своїми діями,? ОСОБА_1 , порушив п. 2.5? ? Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою захисник ОСОБА_1 адвокат Сидоренко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні просив постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13 травня 2026 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1частини 1 статті 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на недоведеність факту керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, неповноту відеофіксації події, відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу, неналежне підтвердження ознак сп`яніння, необхідність застосування спеціального порядку огляду як до військовослужбовця, відсутність належного направлення до медичного закладу для проходження огляду, а також на порушення його права на захист під час провадження у справі. На думку скаржника, зазначені обставини свідчать про відсутність належних і допустимих доказів вчинення правопорушення та є підставою для скасування постанови і закриття провадження у справі.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Сидоренко В.В., приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав за обставинами викладеними у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити з підстав визначених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Частиною 1 статті 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до приписів Закону України "Про дорожній рух" до учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії (частина друга статті 14). Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абзаци другий і четвертий частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух"). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (стаття 52 цього Закону).
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України "Про дорожній рух" і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений указаним Законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до підпункту "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом частини шостої статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, якою встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 розділу І).
Згідно пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі – заклад охорони здоров`я).
Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.
Відповідно до пунктів 2, 3 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до абзацу першого пункту 6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Пунктом 8 Порядку визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Висновок суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що полягало у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №115182 вбачається, що 12 жовтня 2025 року о 18-10 годині на а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 206 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 ? з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці або в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, складений уповноваженою на те статтею 255 КУпАП особою – поліцейським СР ПП ВП №1 ХРУП ГУНП Базай С.Л. У графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 вказав: «Згода».
Відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована технічними засобами відеозапису.
З досліджених судом відеозаписів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що  ОСОБА_1 визнав факт керування ним транспортним засобом після вживання алкогольного напою (горілки). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці чи у медичному закладі категорично відмовився. Відмова висловлена ОСОБА_1 є чіткою та однозначною. Після чого працівником поліції повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.
Зі змісту рапорту поліцейського СРПП ХРУП ГУНП в Херсонській області старшого сержанта поліції С. Базай вбачається, що 12 жовтня 2025 року на БПХ-11 а/д М-14 Одеса – Мелітополь – Новоазовськ був зупинений транспортний засіб SKODA Oktavia, д.н.з. НОМЕР_3 яким керував гр. ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: явний запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук та почервоніння очей. Від проходження алкотесту «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився. По даному факту було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП серії ААД № 115182.
Допитаний судом першої інстанції в якості свідка старший сержант поліції ОСОБА_2 пояснив, що в жовтні 2025 ( точної дати не пам`ятає), приїхав на виклик військових про зупинку на блокпості особи з ознаками алкогольного сп`яніння для оформлення відповідних матеріалів. Коли підійшов до  ОСОБА_1 , той мав ознаки алкогольного сп`яніння: червоне обличчя, явний запах алкоголю, тремтіли руки, та, крім того, він прямо сказав що вживав алкоголь. На пропозицію пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер» чи проїхати до медичного закладу ОСОБА_1 відмовився. Зазначив, що відеозапис короткий, оскільки була загроза дронової атаки. З приводу розбіжностей в часі складання протоколу та часі керування транспортним засобом пояснив, що в боді-камері неправильно зазначено час, оскільки ця функція несправна.
Вказані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, поза розумним сумнівом, доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
КУпАП не містить норм, які б визначали критерії допустимості та достовірності доказів. Разом з тим, Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08.06.1976 року, №№ 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21.02.1984 року, № 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25.08.1987 року, № 9912/82) тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.
Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання щодо достовірності на допустимості доказів необхідно застосувати аналогію найбільш близької галузі права кримінального процесуального права, зокрема глави Глави 4, § 1 «Поняття доказів, належність та допустимість при визнанні відомостей доказами».
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частинами 1-3 статті 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит .
Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
Сторона захисту стверджувала в судах про недопустимість доказу, якими суд першої інстанції обґрунтував вину, а саме відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, вказуючи на те що відеозапис не є безперервним та постійно переривається.
Разом з тим з дослідженого судом запису вказані обставини не вбачаються. Відеозапис є безперервним, будь яких обставин, які б свідчити про його постійне переривання судом не встановлені. 
Відеозаписом зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відмова від проходження огляду ОСОБА_1 висловлена чітко та не має подвійного тлумачення.
Відомості що містяться у відеозапису також підтверджуються сукупністю інших доказів досліджених судом, зокрема поясненнями свідка ОСОБА_2 , допитаного судом першої інстанції, протоколом про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 особисто погодився з обставинами, викладеними у протоколі.
Сама по собі відсутність відеозапису з початку контакту з особою, до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про недопустимість та недостовірність відомостей, зафіксованих у відеозапису доданого до протоколу про адміністративне правопорушення.
Посилання сторони захисту на здійснення відеозапису вже після укладення складення протоколу про адміністративне правопорушення, спростовується поясненнями свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що протокол був складений після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано портативним відеореєстратором, в якому неправильно був зазначений час у зв`язку з несправністю цієї функції. Вказані обставини стороною захисту не спростовані.
Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, протокол підписаний особисто ОСОБА_1 , що свідчить про те, що протокол складений у його присутності, а також, що ОСОБА_1 , на час складення протоколу, визнавав інкриміноване йому діяння, зазначивши про згоду з викладеними у протоколі обставинами.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення права на захист, а саме обмеження ОСОБА_1 у праві на отримання правої допомоги для захисту своїх прав не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Відсутність відеофіксації роз`яснення особі працівниками поліції його прав та обов`язків під час оформлення адміністративного правопорушення не призвело до порушення прав ОСОБА_1 , оскільки останній реалізував свої права та обов`язки під час розгляду справи судом, у тому числі і права на захист. Крім того, зі змісту протоколу підписаного власноруч ОСОБА_1 вбачається, що останньому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП і вказані обставини під час апеляційного перегляду справи не спростовані.
Зважаючи на зазначене вище апеляційний суд дійшов висновку що  підстави для визнання відеозапису недопустимим доказом відсутні.
Доводи сторони захисту на недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також на відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу не знайшли свого підтвердження під перегляду справи апеляційним судом.
Так як вбачається з матеріалів справи транспортний засіб SKODA Oktavia, реєстраційний номер НОМЕР_3  був зупинений 12 жовтня 2025 року на блокпості БПХ-11 а/д М-14, що не заперечувалось під час розгляду справи стороною захисту. 
Факт керування вказаним транспортним засобом до його зупинки на блокпості ОСОБА_1 при оформленні матеріалів не заперечував, підтвердивши, що керував транспортним засобом SKODA Oktavia, що зафіксовано відеозаписом.
З пояснень свідка  ОСОБА_2 вбачається, що він приїхав на виклик військових про зупинку на блокпості особи з ознаками алкогольного сп`яніння для оформлення відповідних матеріалів. А отже відеофіксування поліцейським, у даному випадку, факту керування особою транспортного засобу, було не можливе, оскільки він прибув на місце вже після зупинки транспортного засобу. 
Пунком 7 статті 35 Закону України  «Про Національну поліцію» право зупиняти транспортний засіб надано зокрема,  у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
На усій території України діє правовий режим воєнного стану. 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 8 Закон України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військовому командуванню разом із військовими адміністраціями надано право самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема  встановлювати у порядк, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Пунктом 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабміну від 29 грудня 2021 року № 1456 визначено перелік підстав для зупинки транспортного засобу уповноваженою особою, серед яких крім підстав, які зазначені у статті 35 Закону «Про Національну поліцію», вказані інші підстави, що безпосередньо пов`язані з воєнним станом.
Такою додатковою підставою зупинки транспортного засобу, яка пов`язана з воєнним станом, уряд зокрема зазначив проїзд транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Пунктом 20 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабміну від 29 грудня 2021 р. № 1455 зазначено, що заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.
Отже транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений на блокпості на законній підставі.
Відсутність в матеріалах справи, у тому числі на відеозаписі, відомостей яким чином були встановлені поліцейськими наявність у ОСОБА_1 ознак стану сп`яніння висновки суду не спростовують, оскільки Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, способи встановлення ознак стану сп`яніння не передбачені. 
Визначені вказаною Інструкцією ознаки алкогольного сп`яніння можуть бути виявлені візуально та органолептично (за допомогою нюху) та не потребують здійснення працівниками поліції окремих дій. 
Крім того, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, долучення до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів які б підтверджували виявлення ознак сп`яніння водія не передбачено.
Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність направлення на медичний огляд, апеляційний суд зазначає, що підставою для складання поліцейським направлення на проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проведення такого огляду, який згідно вимог частини 4 статті 266 КУпАП проводиться за обов`язкової участі поліцейського. Зібраними по даній справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі і в закладі охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписом фіксації адміністративного правопорушенняє.
Також слід зауважити, що нескладання письмового направлення водія на огляд до медичного закладу само по собі не може бути підставою для закриття провадження, оскільки досліджені судом докази, у їх сукупності у повному обсязі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що до ОСОБА_1 мав бути застосований спеціальний порядок огляду на стан сп`яніння, визначений статтею 266-1 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем Збройних Сил України суд не приймає.
Так, відповідно до частин першої-третьої статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Отже зі змісту вище норми права вбачається, що вона застосовується до зокрема до військовослужбовців Збройних Сил України у разі виконання ними обов`язків військової служби або перебування на території військових частин, а також за наявності підстав вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок огляду осіб, які керують, зокрема, транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Оскільки ОСОБА_1 на час вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення керував приватним транспортним засобом, дані про те, що він на цей час виконував обов`язки військової служби в матеріалах справи відсутні, на території військових частин не перебував, йому інкриміновано вчинення правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порядок огляду на стан сп`яніння визначається статтею 266 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції, однак не містять обставин, які б свідчили про неповноту судового розгляду чи істотне порушення норм матеріального або процесуального права, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.
За сукупності досліджених доказів, судом правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд вважає зібрані у справі докази повністю узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими, достатніми та в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП.
Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями статті 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. 
Адміністративне стягнення накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статті 33 КУпАП в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП.
Підстав для призначення покарання без позбавлення права керування транспортним засобом апеляційний суд не вбачає. 
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Манелюка М.Є. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сидоренка Володимира Вікторовича залишити без задоволення.
Постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13 травня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Херсонського апеляційного суду Л.А. Приходько