ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 673/390/25
Провадження № 22-ц/820/922/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Костенка А.М., 
секретар судового засідання Заворотна А.В.
за участю представника заявника – адвоката Талалай М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Деражнянської міської ради, про призначення опікуна над недієздатною особою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2026 року (суддя Мартинюк В.Б.).
Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про призначення опікуна над недієздатною особою, заінтересована особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Деражнянської міської ради.
В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 28.01.2025 у справі №673/800/24 ОСОБА_2 визнано недієздатною та передано під опіку органу опіки та піклування.
ОСОБА_2 має двоє дітей:
-сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за станом здоров`я не може здійснювати опіку над своєю матір`ю ОСОБА_2 , на території України не проживає з 2020 року;
-доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за станом
здоров`я не може здійснювати опіку над своєю матір`ю ОСОБА_2 , оскільки сама потребує постійного лікування.
У заявника є рідний брат – ОСОБА_5 , який є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства та за станом здоров`я не може здійснювати опіку над своєю бабусею, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. 
В свою чергу, саме заявник піклується про свою бабусю, проживав разом з нею, у них склались довірливі відносини, бабуся прислухається до порад внука, який її підтримує, надає їй допомогу, підтримує як морально так і матеріально, забезпечує лікуванням, створив належні умови для проживання, між ними існують особисті приязні відносини.
За станом здоров`я заявник не страждає на хронічні захворювання, за висновком про стан здоров`я особи – здоровий, під спостереженням у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра в КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» не перебуває. Позитивно характеризується.
ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 26.02.2022. Станом на день звернення до суду вирішується питання про його переміщення до військової частини НОМЕР_2 , місце розташування якої та посада нададуть можливість здійснювати опіку над недієздатною ОСОБА_2 .
Вважає, що він єдиний хто може здійснювати постійний догляд (опіку) над своєю недієздатною бабусею ОСОБА_2 .
Враховуючи викладене, просив суд встановити опіку над ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та призначити ОСОБА_1 її опікуном.
Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2026 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому, за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
Зазначає, відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у справі №341/1526/23 від 27.11.2024, сам собою факт проходження особою військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні її опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою. 
Вважає, що суд першої інстанції неналежним чином розглянув заяву ОСОБА_1 щодо призначення його опікуном над недієздатною фізичною особою, не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не встановив необхідних для вирішення цієї справи обставин, зокрема, чи відповідає заявник критеріям, які не позбавляють його цього права, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення такої заяви.
Наголошує на тому, що за відсутності можливості переведення на військову службу за місцем проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вправі подати рапорт про звільнення, з огляду на те, що безпосередньо законодавчо закріплена підстава для звільнення з військової служби надає можливість реально виконувати функції опікуна. При тому, судом не враховано, що наразі ніким не здійснюються такі в належний спосіб і на постійній основі.
На думку скаржника судом не враховано докази щодо неможливості інших родичів здійснювати опіку над ОСОБА_2 , зокрема через стан здоров`я, місце проживання, взаємини з недієздатною особою. В матеріалах справи наявні докази про те, що дочка ОСОБА_7 та внук ОСОБА_8 є непрацездатними та хворіють, мають групи інвалідності. А син ОСОБА_3 не перебуває у близьких та приязних відносинах з ОСОБА_2 , а також проживає за кордоном.
Звертає увагу апеляційного суду, що судом першої інстанції не надано оцінки медичним документам, згідно яких донька не може бути опікуном, а внук ОСОБА_1 - може, до того ж забезпечити належні умови проживання.
Вважає, що встановлення виключно кола осіб, що перебувають у родинних відносинах з недієздатною, не може свідчити про повно та всебічно з`ясовані обставини справи, разом з тим є достатнім для висновку про передчасні висновки про відсутність підстав для призначення опікуном ОСОБА_1 .
Посилається на безпідставність доводів суду першої інстанції про відсутність достатніх мотивів у поданні органу опіки та піклування, з огляду на те, що суд не був позбавлений самостійно здійснити аналіз обставин згідно наданих документів.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
В судовому засіданні представник заявника – адвокат Талалай М.О. підтримала апеляційну скаргу.
Інші учасники справи до суду не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 28 січня 2025 року у справі №673/800/24  ОСОБА_6 визнано недієздатною, передано ОСОБА_2 під опіку органу опіки та піклування. 
ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 , є онуком ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 17.11.1990; копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , серії НОМЕР_4 від 16.07.1968; копією свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_5 .
ОСОБА_3 , син недієздатної ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю 3 групи. (а.с. 18)
Відносно ОСОБА_10 , дочки недієздатної ОСОБА_2 , надано медичні довідки №253 від 22.08.2024, №74 від 04.03.2025, щодо стану її здоров`я, встановлені відповідні діагнози, надано трудові рекомендації. (а.с. 23-26)
ОСОБА_5 , рідний брат заявника, є також особою з інвалідністю 3 групи довічно (а.с. 30). ОСОБА_5 має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (а.с. 36, 37)
Згідно з інформацією КНП «ХОМЦПЗ» №1027 від 14.03.2025, ОСОБА_1 під спостереженням у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра в КНП «ХОМЦПЗ» не перебуває. (а.с. 38)
Згідно з висновком про стан здоров`я особи №5019 від 25.11.2024, ОСОБА_1 – здоровий. (а.с. 39)
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №392 від 08.08.2024, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 26.02.2022. (а.с. 43)
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6821584000:04:081:0008, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки, кадастровий номер 6821584000:04:081:0006, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки, кадастровий номер 6821584000:04:081:0007, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 45-46, 48, 51)
Також заявник є власником об`єкта нерухомості – спиртосховища у АДРЕСА_2 . (а.с. 60)
Згідно з актом обстеження умов проживання потенційного майбутнього опікуна від 11.07.2025, за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 , умови проживання задовільні, заявник може забезпечити належні умови проживання недієздатній особі. (а.с. 221)
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_6 №2744 від 22.09.2025, ОСОБА_1 за період березень 2025 року – серпень 2025 року отримав грошове забезпечення в розмірі 278355,15 грн. (а.с. 222)
У поданні Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Деражнянської міської ради зазначено про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_6 . (а.с. 2-4 т. 2)
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи в задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за змістом подання про призначення опікуном ОСОБА_1 не містить обґрунтувань щодо необхідності призначення опікуном ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 , фактично зводиться до констатації того, що інші родичі не можуть здійснювати функції опікуна, без достатніх та належних доказів неможливості виконання функцій опікуна, не проаналізована можливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна з врахуванням того, що він є діючим військовослужбовцем.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Відповідно до статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).
Відповідно до статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20).
У справі, яка переглядається, подання органу опіки та піклування від 18.12.2025 про доцільність призначення заявника опікуном ОСОБА_12 мотивоване тим, що дочка недієздатної ОСОБА_7 є особою з інвалідністю 3 групи, потребує постійного лікування та не може доглядати за хворою мамою, син недієздатної ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 3 групи, перебуває за межами країни, онук недієздатної ОСОБА_5 є особою з інвалідністю 3 групи, проживає в м. Деражня, тому пропонують розглянути кандидатуру ОСОБА_1 , який виявив бажання бути опікуном ОСОБА_12 .
Проте, подання органу опіки і піклування має рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. А тому, доводи апеляційної скарги щодо зобов`язання суду призначити опікуна за наявності подання органу опіки та піклування є безпідставними.
Суд першої інстанції правильно виходив з того, що у поданні органу опіки та піклування не обґрунтовано необхідність призначення саме ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 . 
Подання не містить аналіз відносин з підопічною, чи наявні між заявником та ОСОБА_2 особисті приязні відносини, відповідно, не обґрунтовано належним чином чи встановлення опікуном ОСОБА_1 відповідає інтересам ОСОБА_2 , яка визнана судом недієздатною. Вказані обставини не досліджувались органом опіки та піклування.
Також у поданні не проаналізована фізична можливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_2 , зважаючи на те, що він проходить військову службу.
Матеріали справи не містять даних, які б свідчили, що дочка та син недієздатної не мають можливості здійснювати опіку, а лише наведені ймовірні причини неможливості здійснення ними такого догляду, висновки компетентних органів медичних установ відсутні.
Крім того, заявником не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів наявності між ним та ОСОБА_2 особистих приязних відносин, на підставі яких можна було б дійти висновку, що встановлення опікуном ОСОБА_1 відповідає інтересам його бабусі ОСОБА_2 , яка визнана судом недієздатною.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей.
Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції правильно виходив із того, що ОСОБА_1 не довів спроможності здійснювати опіку над недієздатною особою, можливість дбати про підопічну, забезпечувати її доглядом та лікуванням, тобто здійснювати нормальне життєзабезпечення підопічної та виконувати обов`язки опікуна щодо ОСОБА_2 відповідно частини першої статті 67 ЦК України.
Не заслуговують на уваги доводи апеляційної скарги щодо ненадання судом першої інстанції належної оцінки доказам у справі, оскільки, за змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Така оцінка доказам у справі надана судом першої інстанції.
Не приймається до уваги посилання скаржника на правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду у справі №341/1526/23 від 27.11.2024, оскільки висновок у цій справі та у справі, яка переглядається апеляційним судом, а також встановлені фактичні обставини справи, що формують зміст правовідносин, є різними.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом. 
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 травня 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:        А.П. Корніюк

А.М. Костенко