П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 686/7762/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заворотна О.Л. 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
01 липня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмелницькій області про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ПН МХМ № 001753 від 02.03.2026, якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу 3400 грн. за ч. 2 ст. 203 КУпАП, тобто за порушення правил перебування іноземців на території України.
1.2 В обґрунтування позовних вимог зазначає, що із вказаною постановою на погоджується, оскільки документом, на підставі якого ОСОБА_1 проживає на території України, як іноземець, є посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 від 24.06.2019. Ця посвідка дозволяє йому перебувати на законних підставах в Україні протягом десяти років (до 24.06.2029), хоча строк дії паспорта громадянина рф ОСОБА_1 для виїзду за кордон і закінчився 07.07.2025, проте він не є тим документом, що дає право іноземцю постійно проживати на території України, а таким документом є саме посвідка на постійне проживання. У поясненнях до протоколу позивач зазначив про неможливість обміну недійсного паспорта (строк дії якого закінчився), оскільки внаслідок війни на території держави Україна відсутні будь-які дипломатичні установи російської федерації. Також ОСОБА_1 усно повідомив про своє небажання виїзду до рф через розв`язану нею агресивну війну та потребу бути з родиною в Україні. Вказані обставини були проігноровані працівниками ДМС при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та винесенні на його підставі оскаржуваної постанови, що на його думку, є підставою для скасування постанови.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні (с. Станіславівка Віньковецького району Хмельницької області), що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .
2.2 З 21.12.2010 по теперішній час ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 09.07.2019 р. № 654, виданою сільським головою А.І. Кедись за відомостями виконавчого комітету Зіньківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.
2.3 ОСОБА_1 24.06.2019 видана посвідка на постійне проживання (підстава видачі 03/03 – іноземці або особи без громадянства, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням) № 9000014007, закінчення терміну дії посвідки 24.06.2029.
2.4 Згідно з паспортом громадянина рф ОСОБА_1 для виїзду за кордон № НОМЕР_3 від 07.07.2015, датою закінчення строку дії паспорта є 07.07.2025.
2.5 Постановою про накладення адміністративного стягнення серія ПН МХМ № 001753 від 02.03.2026 ОСОБА_1 притягнули до адміністративної відповідальності у виді штрафу 3400грн. за ч. 2 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування іноземців на території України, а саме, проживає за паспортом термін дії якого закінчився. Місце скоєння правопорушення м. Хмельницький.
2.6 Не погодившись із даною постановою відповідача, позивач оскаржує її до суду. 
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.04.2026 адміністративний позов задоволено.
Постанову серії ПН МХМ №001753 від 02 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесену начальником відділу № 2 управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області Куліком С.М. за ч. 2 ст. 203 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 3400,00 грн. скасовано, а провадження у справі закрито.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що проживання позивача, який документований посвідкою на постійне проживання в Україні, з протермінованим паспортом громадянина рф для виїзду за кордон, не створює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП, оскільки посвідка на постійне проживання підтверджує право позивача на проживання в Україні станом на день винесення постанови від 02.03.2026.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та клопотань.
4.1 Відповідач просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.04.2026 та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
4.2 Підстави для апеляційного оскарження рішення суду є не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, внаслідок чого судом зроблено помилковий висновок про задоволення позову. 
4.3 Позивач подав відзив на апеляційну скаргу. 
4.4 Представником позивача подано клопотання про слухання справи без його участі в порядку письмового провадження.
4.5 Представником відповідача 01.07.2026 подано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Це клопотання колегія суддів залишає без розгляду у зв`язку з порушенням заявником вимог ч. 2 ст. 195 КАС України.
4.6 На підставі ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду.
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Згідно із ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
1.2 Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п. 1 ст. 247 КУпАП).
1.3 Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок та правові підстави їх перебування на території України.
1.4 Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі — Закон № 3773-VI) розмежовує два документи, що стосуються іноземців: паспортний документ іноземця та посвідку на постійне проживання.
1.5 Відповідно до пункту 16 статті 1 Закону № 3773-VI паспортний документ іноземця — це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною. 
Отже, паспортний документ посвідчує особу, підтверджує громадянство та надає право на перетин кордону, але не є документом, що підтверджує правову підставу перебування іноземця на території України.
1.6 Відповідно до пункту 17 статті 1 Закону № 3773-VI посвідка на постійне проживання — документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. 
Отже, саме посвідка на постійне проживання є документом, що надає право проживати в Україні та визначає правову підставу такого проживання.
1.7 Пунктом 7 статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, — це іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання. 
Тобто підставою для кваліфікації особи як такої, що постійно проживає в Україні на законних підставах, є саме посвідка на постійне проживання, а не паспортний документ іноземця.
1.8 Частиною другою статті 203 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за: перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів; а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні; за недійсними документами; чи документами, термін дії яких закінчився.
1.9 Обставинами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1 документований посвідкою на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 від 24.06.2019, яка є чинною до 24.06.2029. 
Отже, позивач на момент складення протоколу та винесення оскарженої постанови, мав чинний документ на право постійного проживання в Україні, що виключає наявність в його діях ознак проживання «без документів на право проживання» або «за документами, термін дії яких закінчився», оскільки документ на право проживання є чинним.
1.10 Посилання відповідача про прострочення паспорта громадянина рф для виїзду за кордон, термін дії якого закінчився 07.07.2025, не є релевантним обставинам справи і правопорушенню, яке ставиться позивачу в провину, оскільки не паспорт громадянина іншої країни для виїзду за кордон не є документом який дає право проживання в Україні. Паспортний документ підтверджує громадянство та надає право на в`їзд/виїзд з держави, але не є правовою підставою для постійного проживання в Україні. Такою підставою є посвідка на постійне проживання, яка залишається чинною.
1.11 З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 КУпАП, у діях ОСОБА_1 . Наявність чинної посвідки на постійне проживання виключає кваліфікацію особи як такої, що проживає в Україні без відповідних документів або за документами з простроченим строком дії у розумінні зазначеної норми.
1.12 Частина 22 статті 4 Закону № 3773-VI на яку посилається апелянт, встановлює обов`язок іноземців мати дійсний паспортний документ, однак інкримінована позивачу норма КУпАП не встановлює відповідальність за це порушення. Диспозиція частини другої статті 203 КУпАП встановлює склад правопорушення як відсутність, недійсність або прострочення документів на право проживання, а не як будь-яке порушення обов`язків іноземця, передбачених Законом № 3773-VI.
1.13 Доводи апеляційної скарги про те, що позивач мав можливість виїхати до третьої країни та оновити паспорт через консульство рф у Молдові, апеляційний суд відхиляє, оскільки питання щодо відсутності чи наявності паспорта громадянина рф для виїзду за кордон не впливає на кваліфікацію дій позивача за ч. 2 ст. 203 КУпАП і не впливають на правовий висновок про відсутність події правопорушення, оскільки вказане правопорушення відсутнє вже з підстав наявності чинної посвідки на постійне проживання.
1.14 Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження у справі. 
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.