ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 м.Дніпро Справа № 904/5717/25 (904/6939/25)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Золотарьової Я.С. (доповідач), 
суддів: Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
секретар судового засідання: Янкіна Г.Д. 

представники учасників провадження:
від позивача: Киселиця І.Ю. 
від відповідача: Митюк С.П.
розглянув матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026, повний текст складено 06.03.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026, повний текст складено 10.04.2026 (суддя Соловйова А.Є.)

у справі № 904/5717/25 (904/6939/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "УКРНІКЕЛЬХРОМ", м. Дніпро 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ", м. Київ 
про стягнення грошових коштів в сумі 732 502,53 грн 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "УКРНІКЕЛЬХРОМ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" про стягнення грошових коштів у розмірі 732502,53 грн, з яких: 642 375,60 грн - протиправно отримані кошти за Банківською гарантією від 14.04.2022 №G10596/22; 90 126,93 грн - збитки отримані через протиправне отримання коштів за відповідною гарантією (стягнуті в судовому порядку проценти, комісія та судовий збір), а також судові витрати у розмірі 38 790,03 грн.
11.03.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "УКРНІКЕЛЬХРОМ" надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій просить суд за наслідками розгляду цієї заяви ухвалити додаткове рішення, яким розподілити судові витрати сторін по справі № 904/5717/25 (904/6939/25), а саме стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "УКРНІКЕЛЬХРОМ" витрати на правничу допомогу в розмірі 29 000,00 грн. 

Короткий зміст рішення та додаткового рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 по справі № 904/5717/25 (904/6939/25) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "УКРНІКЕЛЬХРОМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" про стягнення грошових коштів в сумі 732 502,53 грн задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "УКРНІКЕЛЬХРОМ" 642 375,60 грн - банківської гарантії, 80 568,21 грн - заборгованості за простроченими процентами за кредитом, 642,38 грн - заборгованості за простроченою комісією за Договором, 4 458,47 грн - судових витрат у справі №904/3000/23, 8 736,53 грн - судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026 по справі № 904/5717/25 (904/6939/25) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "УКРНІКЕЛЬХРОМ" 29 000,00 грн - витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг
Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, та просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі №904/5717/25 (904/6939/25) в частині задоволення позовних вимог ТОВ "ВКФ "УКРНІКЕЛЬХРОМ" до ТОВ "Оператор ГТС України". Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Вирішити питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, поклавши їх на Позивача. 
Також, не погодившись з додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, та просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026 у справі №904/5717/25 (904/6939/25). Заяву ТОВ «ВКФ «УКРНІКЕЛЬХРОМ» про розподіл судових витрат залишити без задоволення. У разі якщо апеляційний суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення витрат ТОВ «ВКФ «УКРНІКЕЛЬХРОМ» на правничу допомогу зменшити розмір таких витрат на 99,9%.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційні скарги
Апеляційна скарга на рішення обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції від 17.02.2026 у справі № 904/5717/25 є незаконним через неповне з`ясування обставин справи, недоведеність встановлених судом фактів та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.
Скаржник стверджує, що суд першої інстанції помилково визнав неможливим встановити дату отримання Позивачем заявки на поставку. Відповідач зазначає, що Заявка №1 була направлена Позивачу електронною поштою 26.04.2022, що підтверджується тривалим листуванням сторін, сертифікатом ТПП та відсутністю заперечень від самого Позивача протягом тривалого часу.
Щодо недоведеності форс-мажорних обставин скаржник зазначає, що позивач надав сертифікат Запорізької ТПП, тоді як умовами Договору передбачено підтвердження форс-мажору саме ТПП України. Також, позивач не повідомив Відповідача про настання форс-мажору у 10-денний строк, як того вимагає п. 8.2 Договору. Сертифікат ТПП не є беззаперечним доказом і мав бути оцінений судом у сукупності з іншими доказами, які свідчать про те, що обставини не унеможливлювали поставку в цілому.
Крім того, апелянт зазначає, що оскільки поставку товару не було здійснено у встановлені строки (до 25.07.2022), Відповідач мав законні підстави для звернення до банку з вимогою про сплату гарантії через порушення Позивачем умов Договору. Відтак, ці кошти не можуть вважатися збитками Позивача.
ТОВ «Оператор ГТС України» не є стороною договору банківської гарантії між Позивачем та банком, а тому не може нести відповідальність за кредитні зобов`язання Позивача, сплату ним комісій чи судових витрат у відносинах з фінансовою установою.
Скаржник стверджує, що суд першої інстанції проігнорував доводи Відповідача та не навів у рішенні обґрунтованих мотивів їх відхилення, що є порушенням принципів змагальності та рівності сторін.
Апеляційна скарга на додаткове рішення обґрунтована тим, що додаткове рішення є незаконним через порушення норм процесуального права (зокрема ст. 126, 129 ГПК України), неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам.
Скаржник стверджує, що сума 29 000 грн є надмірно високою, оскільки справа не є складною і не потребувала значних витрат часу. Наприклад, підготовка позовної заяви та відповіді на відзив, на думку товариства, не могла коштувати 17 000 грн, а участь в одному засіданні (4 000 грн) не була прив`язана до реально витраченого часу. Правова позиція Позивача була сформована раніше в інших аналогічних справах між цими ж сторонами, тому написання документів не потребувало значних зусиль. У матеріалах справи не було зазначено конкретного часу, витраченого адвокатом на кожну дію, що є обов`язковою умовою для визначення співмірності витрат. Позивач не надав належних доказів реальності надання правничої допомоги саме зазначеним адвокатом, а також доказів фактичної оплати цих послуг.
Апелянт наголошує, що спір виник внаслідок неправильних дій самого Позивача (невиконання зобов`язань за Договором поставки), тому згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України судові витрати можуть бути покладені на Позивача незалежно від результатів розгляду справи.
Оскільки «Оператор ГТС України» експлуатує державне майно та відповідає за енергетичну безпеку, стягнення необґрунтованих сум створює ризики для фінансування програм модернізації ГТС. На підставі цих доводів Скаржник просить скасувати додаткове рішення та повністю відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат або зменшити їх розмір на 99,9%.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції від 17.02.2026 є законним та обґрунтованим, а доводи скаржника не відповідають дійсності та умовам Договору.
Позивач наголошує, що відповідач не надав належних доказів вручення заявки №1 саме 26.04.2022. Роздруківки з електронної пошти не є електронними документами, оскільки не містять електронного підпису та не дозволяють встановити зміст вкладень. Крім того, Договір передбачав обмін документами виключно через систему «DEALS» або поштою, чого Відповідач не дотримався.
Факт існування форс-мажору вже встановлений рішеннями судів у іншій справі між тими ж сторонами (№ 904/5557/23), які набрали законної сили, а тому не потребують повторного доведення. Відповідно до п. 8.3 Договору, навіть несвоєчасне повідомлення про форс-мажор не позбавляє сторону права посилатися на ці обставини як на підставу для звільнення від відповідальності. Позивач мав право надати або сертифікат ТПП України, або легалізований документ країни виробника, що й було зроблено шляхом надання сертифіката, виданого на підставі документа Китайської палати міжнародної торгівлі.
Позивач зазначає, що оскільки він не порушував умов Договору (через відсутність належної заявки та дію форс-мажору), Відповідач безпідставно скористався банківською гарантією. Це спричинило Позивачу прямі збитки у вигляді списаних банком коштів, відсотків та комісій.
Також, позивач подав відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення, в якому зазначає, що справа не є малозначною, оскільки ціна позову (732 502,53 грн) значно перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму. Крім того, Позивач перебуває у процедурі банкрутства, тому стягнення цих коштів має стратегічне значення для формування ліквідаційної маси.
Обґрунтування суми витрат базується на значному обсязі матеріалів, які опрацював адвокат: лише позовна заява з додатками складала 186 сторінок. Представник не просто копіював попередні позиції, а здійснював детальний аналіз документів та спростовував аргументи Відповідача, посилаючись на актуальну практику Верховного Суду.
Вартість участі в одному судовому засіданні (4 000,00 грн) є «твердою ціною», погодженою сторонами, і не залежить від фактично витраченого часу. Така сума вже визнавалася справедливою та стягувалася з цього ж Відповідача в інших справах (наприклад, № 904/5557/23) рішеннями апеляційного та Верховного судів.
Позивач зазначає, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду, витрати на правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи були вони вже фактично сплачені, чи мають бути сплачені в майбутньому.
Статус Відповідача як оператора газотранспортної системи та його стратегічна важливість не дають йому правових привілеїв у судовому спорі. Він має нести відповідальність за необґрунтоване оскарження нарівні з іншими суб`єктами господарювання.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
27.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі № 904/5717/25 (904/6939/25).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Золотарьової Я.С. (доповідач), суддів - Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою. Призначено судове засідання на 28.04.2026. Витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи (оскарження) № 904/5717/25 (904/6939/25), необхідні для розгляду апеляційної скарги.
20.04.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026 у справі № 904/5717/25 (904/6939/25).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Золотарьової Я.С. (доповідач), суддів - Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ". Об`єднано апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі № 904/5717/25 (904/6939/25) з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026 у цій справі для розгляду в одному апеляційному провадженні. Призначено судове засідання на 28.04.2026. 
15.04.2026 матеріали справи № 904/5717/25 (904/6939/25) надійшли до суду апеляційної інстанції.
09.04.2026 позивач подав відзив на апеляційну скаргу на рішення.
28.04.2026 позивач подав відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення.
В судовому засіданні 28.04.2026 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у справі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та мотиви судового рішення
18.04.2022 між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 4600006009, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність Покупця конструкційні матеріали (Панель полімерна для будівництва тимчасових доріг) (далі - Товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього Договору (далі - Специфікація), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари.
Пунктом 1.2 Договору було погоджено найменування (номенклатура, асортимент), кількість Товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації".
Згідно п. 5.1 Договору Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.
Відповідно до п. 8.3 договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі Сторін про неможливість виконання прийнятих за даним Договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України / відповідного документу уповноваженого органу країни виробника Товару*, не позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань. Відповідний документ повинен бути належним чином легалізовано на території України (наприклад, шляхом проставлення апостилю, легалізовано в консульській установі України в державі, де відбулися обставини непереборної сили) та мати нотаріально засвідчений переклад на українську мову.
Розділом 13 сторони узгодили порядок здійснення електронного документообігу за договором, зокрема у пункті 13.1. сторони домовились про те, що з метою виконання умов Договору будуть здійснювати обмін документами, як електронними документами у розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Під «обміном електронними документами» Сторони розуміють їх створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, підписання, використання тощо за допомогою Системи електронного документообігу, що визначена у п. 13.6. Договору. 
Пунктом 13.13 визначено, що підтвердження передачі Електронних документів (відправлення, отримання, тощо) вважається легітимним підтвердженням фактичного приймання-передачі таких документів уповноваженими представниками Сторін і не вимагає додаткового доказування.
Відповідно до 14.9 Договору будь-які повідомлення за цим Договором мають юридичну силу, якщо вини викладені письмово і направлені іншій Стороні на її адресу, зазначену в розділі 15 Договору рекомендованим або цінним листом (з описом вкладення) з повідомленням про вручення або доведені до відома іншої Сторони кур`єром під розписку та/або на електронну адресу, зазначену в п. 14.12 цього Договору.
З метою виконання вказаних домовленостей між сторонами було підписано Специфікацію, відповідно до якої погоджено поставку Панелі полімерної для будівництва тимчасових доріг в кількості 166 шт. на загальну суму 12847511,57 грн. При цьому у Специфікації було встановлено строк здійснення відповідної поставки згідно заявки протягом 90 днів, тобто перебіг відповідного строку має початись після отримання Позивачем заявки від Відповідача.
До матеріалів справи Позивачем надано копію Заявки на поставку №1 до договору № 4600006009 від 18.04.2022, в якій вказано про необхідність постачання конструкційних матеріалів (панель полімерна для будівництва тимчасових доріг ) в кількості 166 шт. за адресою поставки: Київська обл., Києво - Святошинський район, с. Юрівка, вул. Кооперативна, 37; адміністратор договору - ОСОБА_1, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; моб.тел. НОМЕР_1 (т1, а.с.27) та скріншот звіту про направлення електронного повідомлення: відправник - «info», відправлено - 26 квітня 2022 р. 11:51; отримувач - inf@ukrnichrom.ua; копія - ОСОБА_1; тема - «товвих - 22-4250», вкладення - «товвих-22-4250.pdf;_(5).zip» (т.1, а.с.142). 
Також в матеріалах справи міститься сертифікат №2300-23-2017 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 28.04.2023 виданий Запорізькою торгово-промисловою палатою на підставі ст.ст.14,141 ЗУ «Про торгово-промислові палати України», яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): обмеження діяльності компанії-виробника у зв`язку із надзвичайною екологічною ситуацією в провінції Шаньдун (Китайська Народна Республіка); Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Комерційній фірмі «Укрніхром» (місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, пр. Пушкіна,буд.40Б ,код ЄДРПОУ 40873173) щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: поставка конструкційних матеріалів, а саме - панелей полімерних для будівництва тимчасових доріг, у кількості 166 шт., виробництва компанії Ground-Mat K Ocean Land, у термін до 25.07.2022 р. за договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № 4600006009 від 18.04.22р., укладеним з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (код ЄДРПОУ 42795490), відповідно до: 
- договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № 4600006009 від 18.04.22; додатку №1 (специфікація) до договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № 4600006009 від 18.04.2022; 
- додатку №2 (технічні вимоги і якісні характеристики предмета закупівлі ) до договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № 4600006009 від 18.04.22р.;
- заявки на поставку №1 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № ТОВВИХ-22-4250 від 26.04.2022;
- договору № 87/1 від 06.12.2021 з Qingdao Ocean Land Industry Co.Ltd., з додатком №1 ;
- проформи -інвойсу від 18.02.2022 ; 
- сертифікату Китайської палати міжнародної торгівлі №234413ВО/000163 від 14.04.2023; 
які унеможливили його виконання в зазначений термін. 
Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - 21 квітня 2022р., дата закінчення - 31 березня 2023 р. (т.1, а.с.52).
Згідно з п. 7.12 Договору: "Відповідно до умов пункту 4.11 розділу І тендерної документації процедури закупівлі/оголошення про проведення спрощеної закупівлі по предмету закупівлі "Конструкційні матеріали (Панель полімерна для будівництва тимчасових доріг)" згідно оголошення про проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі №UA-2021-11-19-003214-b, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу " 19" листопада 2021 року, Постачальник має право надати Покупцю не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію (далі - Гарантія) на суму 642 375,60 грн. (шістсот сорок дві тисячі триста сімдесят п`ять гривень 60 коп.), що становить 5% (п`ять відсотків) ціни цього Договору".
Позивачем було надано відповідачу Банківську гарантію від 14.04.2022 № G10596/22, що була отримана від Акціонерного товариства "КОМІНБАНК".
Відповідач 21.04.2023 направив до Акціонерного товариства "КОМІНБАНК" Вимогу від 21.04.2023 № DEM-21042023/2 щодо перерахування йому коштів у сумі 642 375,60 грн. згідно банківської гарантії, оскільки вважав, що позивачем, було порушено умови Договору.
В подальшому Банк сплатив Відповідачу, як бенефіціару, грошові кошти за Гарантією у розмірі 642 375,60 грн. Також на підставі п. 5.3 Договору про надання гарантії № G10596/22 від 14.04.2022 (далі - Договір гарантії) Банк пред`явив позов до позивача про відшкодування такої виплати. Також Банком було додатково нараховано 80 568,21 грн - процентів та 642,38 грн - комісії, а також судовий збір в сумі 8 916,94 грн.
16.07.2024 Господарським судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по справі №904/3000/23, відповідно до якого задоволено позовні вимоги Банку, а саме стягнуто з позивача та поручителя за Договором гарантії на користь Банку: 513 900,00 грн - простроченої заборгованості за Договором гарантії, 80 568,21 грн - заборгованості за простроченими процентами, 642,38 грн - заборгованості за простроченою комісією, судовий збір в сумі 8916,94 грн. 
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.10.2025 по справі № 904/3000/23 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024 по справі №904/3000/23 було залишено без змін.
Також Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2024 по справі №904/5557/23 відповідачу було відмовлено у стягненні з позивача штрафних санкцій за порушення умов договору постачання. Вказане рішення суду було залишене без змін Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2024 та Постановою Верховного Суду від 12.03.2025. Вказані судові рішення набрали законної сили. 
У справі № 904/5557/23 були встановлені обставини, які суд першої інстанції у цій справі визнав такими, що мають предиюційне значення.
Так у судових рішеннях у справі №904/5557/23 було встановлено факт відсутності порушення Позивачем строків поставки товару (та як наслідок відсутності підстав для отримання Відповідачем банківської гарантії).
Також було встановлено, що:
1) надані ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» електронні листи не можуть бути належним та допустимим доказом отримання (доведенням до відома) Боржником Заявки у відповідності до порядку, що визначений умовами Договору, як наслідок, Боржник не порушував строків поставки замовленого по Договору поставки;
2) під час дії Договору виникли форс-мажорні обставини, а отже позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій є необґрунтованими.
Вказані вище обставини встановлені також апеляційним судом.
Мотиви, викладені у рішенні суду.
Щодо виконання сторонами договору постачання судом було встановлено, що позивач не виконав умови договору та не здійснив поставку товару в обумовленому сторонами обсязі та строки.
Водночас, суд встановив, що відповідач не мав законних підстав звертатися до банку з вимогою про сплату гарантії, оскільки для позивача настали форс мажорні обставини.
Суд визнав належним доказом сертифікат Запорізької ТПП, який засвідчив обставини непереборної сили (обмеження діяльності виробника в Китаї), що об`єктивно унеможливили поставку у встановлений термін (до 25.07.2022). При цьому суд зазначив, що згідно з п. 8.3 Договору сторона може посилатися на форс-мажор незалежно від строку повідомлення про нього.
Також, за висновками суду відповідач не зміг довести, що він належним чином направив позивачу заявку у порядку, передбаченому Договором (через систему електронного документообігу або рекомендованим листом). Суд відхилив роздруківки електронного листування як неналежні докази, оскільки вони не є електронними документами, не містять КЕП і не дозволяють встановити факт отримання та зміст вкладень.
Суд врахував, що відсутність порушень з боку позивача та факт дії форс-мажору вже були встановлені рішеннями судів у справі № 904/5557/23, які набрали законної сили, а тому ці обставини не потребують повторного доведення.
Оскільки відповідач безпідставно отримав кошти за гарантією, позивач зазнав реальних збитків у вигляді списаних банком сум, а також нарахованих процентів та комісій. Суд постановив стягнути ці суми як збитки, спричинені протиправними діями Відповідача.
Також позивач просив стягнути 8 916,94 грн судового збору, сплаченого в іншій справі (№ 904/3000/23), проте суд встановив, що згідно з рішенням у тій справі фактично з Позивача було стягнуто лише 4 458,47 грн. Тому суд задовольнив вимогу лише в межах реально понесених витрат, відмовивши у решті суми.
Обставини справи, встановлені судом при ухвалені додаткового рішення та мотиви судового рішення
03.12.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "УКРНІКЕЛЬХРОМ" та Адвокатським бюро "Киселиці Івана Юрійовича" було укладено договір про надання правничої допомоги № 188.
Згідно з п. 1.1 якого Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі і на умовах, передбачених даним Договором та Додатковими угодами до нього.
Згідно з п. 1.2 Правового договору безпосереднє представництво інтересів Клієнта від імені Бюро за цим договором здійснює керуючий Бюро - адвокат Киселиця Іван Юрійович, діючий на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.02.2019 серія ДП № 4165, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 25.02.2019 № 112 (далі - Адвокат). Підписанням цього Договору Клієнт надає свою згоду Бюро на залучення інших адвокатів (адвокатських бюро, об`єднань) для виконання доручення Клієнта.
05.12.2025 між сторонами було укладено додаткову угоду до Правового договору від 05.12.2025, відповідно до п. 1 якої Сторони підтверджують, що Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе обов`язок в порядку передбаченому діючим законодавством України надавати йому правничу допомогу стосовно стягнення грошових коштів з позивачів Клієнта в межах судового розгляду справи № 904/5717/25, що розглядається в Господарському суді Дніпропетровської області (про банкрутство Клієнта).
Положеннями п. 2 Додаткової угоди до Правового договору від 05.12.2025 № 2 з позивачем було погоджено, що Клієнт надає свою згоду на залучення адвоката Адвокатського об`єднання "АРМІС" до участі у судовій справі №904/5717/25, в якості представника Клієнта. При цьому оплату за відповідні послуги Клієнт здійснює безпосередньо на рахунки Бюро за вартістю, що погоджується в даній Угоді. Відносини між Бюро та Адвокатським об`єднанням "АРМІС" вирішуються за окремою домовленістю між ними.
Керуючись п. 1.2 Правового договору та п. 2 Додаткової угоди до нього 19.01.2026 між Бюро та Адвокатським об`єднанням "АРМІС" було укладено Угоду про співробітництво у сфері надання правової допомоги від 19.01.2026 № І 19.01/26, в п. 1 якої погоджено, що: "Підписанням даної Угоди Сторони підтверджують, що Бюро доручає, а Об`єднання приймає на себе обов`язок в порядку передбаченому діючим законодавством України надавати Товариству з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "УКРНІКЕЛЬХРОМ" (далі - Клієнт) правничу допомогу стосовно стягнення грошових коштів з позивачів останнього в межах судового розгляду справи № 904/5717/25, що розглядається в Господарському суді Дніпропетровської області (про банкрутство Клієнта).
Об`єднання бере на себе обов`язок за необхідності представляти інтереси Клієнта у судових засіданнях по справі № 904/5717/25 (стосовно стягнення заборгованості з позивачів Клієнта), а інші послуги повинні надаватись виключно Бюро або за окремою письмовою домовленістю між Клієнтом та Об`єднанням. Бюро підтверджує, що ним було отримано письмову згоду Клієнта на представлення інтересів останнього адвокатом Об`єднання".
Згідно з п. 3 Додаткової угоди від 05.12.2025 № 2 Сторони погодили, що орієнтована вартість правової допомоги за даною угодою складає 150 000,00 грн (сто п`ятдесят тисяч грн 00 коп.), яка може бути збільшена або зменшена залежно від обсягу та складності наданих Бюро послуг. Остаточне визначення вартості наданих Клієнту послуг визначається Сторонами шляхом підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. Сторони погодили, що мінімальна вартість послуг по даній Угоді, що надаються Бюро Клієнту складає:
1. Підготовка (складення) 1 (однієї) позовної заяви в інтересах Клієнта - 10 000,00 грн.
2. Підготовка (складення) 1 (одного) клопотання (заяви) в інтересах Клієнта від 3 000,00 грн.
Підготовка (складення) 1 (однієї) відповіді на відзив в інтересах Клієнта 7 000,00 грн.
Підготовка (складення) будь-якого іншого процесуального документу в інтересах Клієнта (пояснення, заперечення тощо) від 6 000,00 грн.
Представництво інтересів Клієнта в 1 (одному) судовому засіданні у випадку, якщо судовий розгляд справи відбувся за участі адвоката Бюро (в тому числі, в режимі відеоконференції) 4 000,00 грн. 
09.03.2026 між Позивачем та Бюро було підписано Акт приймання-передачі наданих послуг від 09.03.2026 № 1/Д2, відповідно до п. п. 1, 2 якого на виконання умов Додаткової угоди № 2 по Договору про надання правничої допомоги від 03.12.2025 № 188 в період з 05.12.2025 по 09.03.2026 Бюро надало, а Клієнт отримав правничу допомогу в межах судового спору про стягнення заборгованості з ТОВ "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" в розмірі 732 502,53 грн.
Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься Акт приймання передачі наданих послуг №1/Д2 від 09.03.2026, з якого вбачається, що позивачем було отримано послуги в розмірі 29 000,00 грн, а саме: підготовка позовної заяви, відповіді на відзив, представництво інтересів Клієнта в судових засіданнях 06.01.2026, 27.01.2026, 10.02.2026 по справі №904/5717/25 (904/6939/25) в Господарському суді Дніпропетровської області.
Крім того, в матеріалах справи міститься складений та підписаний позивачем та Бюро детальний опис робіт (наданих послуг) від 09.03.2026 № 1/Д2, де відповідними сторонами було зафіксовано витрачений час на надання відповідних послуг (том 2, а.с. 13).
Вказані обставини встановлені також апеляційним судом.
Мотиви прийнятого рішення
Суд встановив, що Позивач надав усі необхідні документи: договір про надання правничої допомоги, додаткові угоди, угоду про співробітництво, акт приймання-передачі наданих послуг та детальний опис робіт. Ці документи підтвердили реальність виконання адвокатом таких дій: підготовка позовної заяви; підготовка відповіді на відзив; представництво інтересів у трьох судових засіданнях (06.01.2026, 27.01.2026 та 10.02.2026).
При цьому розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має права втручатися у ці правовідносини, а неврахування умов договору щодо порядку обчислення гонорару суперечило б принципу свободи договору.
Суд відхилив доводи відповідача про те, що справа є «нескладною», оскільки ціна позову (732 502,53 грн) значно перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму, тому справа не є малозначною. Позивач перебуває у процедурі банкрутства, результат справи має суттєве значення для формування ліквідаційної маси, що підвищує важливість справи для сторони.
Суд проаналізував детальний опис робіт і дійшов висновку, що інформація про характер наданих послуг повністю відповідає документам, які містяться в матеріалах справи.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача збитків, завданих неправомірними діями відповідача, що спричинило стягнення з позивача у цій справі суми банківської гарантії, а також інших сум, які були предметом розгляду у межах судової справи №904/3000/23. Позивач у позовній заяві як на підставу своїх вимог посилався на статтю 22 Цивільного кодексу України. 
Щодо рішення суду
Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
З огляду на наявний в матеріалах справи документи, між сторонами склались правовідносини поставки товару.
Відповідно до положень частин першої - третьої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправність поведінки; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками, вина особи, яка спричинила збитки.
За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При зверненні з позовом про стягнення збитків, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправну поведінку особи, яка спричинила збитки, наявність збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками.
Відповідач має довести відсутність у нього вини.
Позивач вказує про те, що збитки були спричинені внаслідок того, що відповідач реалізуючи свої права за договором поставки діяв не правомірно, а саме - за відсутності для цього підстав направив до АТ "КОМІНБАНК" вимогу від 21.04.2023 щодо перерахування йому коштів у сумі 642375,60 грн. згідно банківської гарантії, оскільки вважав, що позивачем було порушено умови договору поставки.
В подальшому Банк сплатив відповідачу, як бенефіціару грошові кошти за банківською гарантією, а потім пред`явив позовну заяву до позивача про відшкодування такої виплати. Також Банк додатково нарахував 80568,21 грн - процентів та 643,38 грн. - комісії та просив стягнути судовий збір. На день подання позову у цій справі з позивача в межах справи №904/3000/23 вищезазначені суми були стягнуті.
Саме вищевказані дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки відповідач мав враховувати наявність форс - мажорних обставин, які спричинили невиконання позивачем своїх зобов`язань щодо поставки товару у строк, визначений договором. До того ж, на думку позивача, відповідачем не доведено дату направлення на адресу позивача заявки. Відповідно до умов Специфікації строк поставки - згідно заявки протягом 90 днів, тобто перебіг відповідного строку мав початися після отримання позивачем заявки від відповідача.
Одними з фундаментальних принципів цивільних відносин є справедливість, добросовісність і розумність. Це означає, що суб`єкти цивільних правовідносин повинні діяти добросовісно і розумно для досягнення легітимності у виникненні прав та обов`язків.
Ці принципи стосуються також прав та обов`язків, які виникають на підставі договорів як однієї з форм правочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. 
Частинами першою, другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою статті 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Апеляційний суд зазначає, що у справі № 904/5557/23, де брали участь ті самі сторони, судами досліджувались правовідносини сторін, які є предметом розгляду і у цій справі, а саме обставини виконання позивачем договору № 4600006009 від 18.04.2022, укладеного між позивачем та відповідачем.
Так зокрема судами досліджувалась обставина наявності або відсутності форс- мажорних обставин, належності та допустимості доказів, якими сторона доводила наявність форс-мажорних обставин, обставини направлення заявки на поставку продукції, а також належності та допустимості доказів такого направлення.
Тобто у справі №904/5557/23 дослджувались ті обставини, які потрібно було встановити і у цій справі.
Так у судових рішеннях у справі №904/5557/23 було встановлено факт відсутності порушення позивачем строків поставки товару та як наслідок відсутності підстав для отримання відповідачем банківської гарантії. Також судами у справі №904/5557/23 було встановлено, що надані ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» електронні листи не можуть бути належним та допустимим доказом отримання (доведенням до відома) позивачем заявки у відповідності до порядку, що визначений умовами Договору, як наслідок, позивач не порушував строків поставки замовленого по договору поставки; під час дії договору виникли форс-мажорні обставини, які підтверджені відповідним сертифікатом регіональної торгово-промислової палати. 
Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Апеляційний суд вказує про те, що обставини встановлені у судових рішеннях у справі №904/5557/23 про які зазначено вище уважаються судом встановленими та такими, що не мають доказуватися у цій справі.
З огляду на викладене, апеляційний суд вказує, що доводи скаржника про те, що позивач не надав документального підтвердження настання обставин непереборної сили, а також про те, що заявку ним було направлено позивачу 26.04.2022 відхиляються як необґрунтовані.
Відповідаючи на питання про те, чи діяв відповідач в порушення умов договору поставки, звертаючись до Банку з вимогою щодо перерахування йому коштів згідно з банківською гарантією апеляційний суд зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та Банком було укладено договір про надання гарантії № G10596/22.
Пунктом 1.1. цього договору передбачено, що Гарант на умовах цього Договору зобов`язується надати на користь ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" юридична особа за законодавством України, місцезнаходження: Україна, 03065, м. Київ, пр. Гузара Любомира, буд. 44, ідентифікаційний код 42795490 далі - Бенефіціар безвідкличну банківську гарантію, далі за текстом - Гарантія, за формою, наведеною у Додатку № 1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною, на суму 642 375,60 грн, для забезпечення виконання Принципалом грошових зобов`язань за Договором Конструкційні матеріали (Панель полімерна для будівництва тимчасових доріг) Єдиний закупівельний словник 44110000-4 Конструкційні матеріали (далі - основне зобов`язання), а Принципал зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплатити комісію за надання Гарантії та інші платежі відповідно до умов Договору, та, у випадку, визначеному цим Договором, погасити Гаранту заборгованість по сплачених Гарантом Бенефіціару платежах за Гарантією.
Відповідно до п. 4.2. Договору про надання гарантії гарантійний випадок настає, якщо Принципал не виконав зобов`язання за Основним зобов`язанням щодо Договору Конструкційні матеріали (Панель полімерна для будівництва тимчасових доріг) Єдиний закупівельний словник 44110000-4 Конструкційні матеріали.
Відповідно до п. 8.2. Договору поставки, сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборно сили (форсмажора) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс-мажора) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово промислової палати України та/або відповідним документом виданим уповноваженим органом країни виробника Товару, де виникли обставини.
Відповідно до п. 8.3 договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі Сторін про неможливість виконання прийнятих за даним Договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України / відповідного документу уповноваженого органу країни виробника Товару*, не позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань. Відповідний документ повинен бути належним чином легалізовано на території України (наприклад, шляхом проставлення апостилю, легалізовано в консульській установі України в державі, де відбулися обставини непереборної сили) та мати нотаріально засвідчений переклад на українську мову.
Пунктом 8.4 договору унормовано, що сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за цим договором продовжується на строк, відповідний строку вказаних обставин.
При цьому відповідно до п. 8.5 договору якщо обставини непереборної сили безперервно тривають понад 90 календарних днів, кожна з сторін матиме право в односторонньому порядку розірвати договір, письмово повідомивши про це іншу сторону не пізніше ніж за 20 календарних днів до очікуваної дати розірвання.
Вперше позивач повідомив відповідача про наявність форс-мажорних обставин, які заважають виконати договір 16.05.2022. Водночас, з вимогою про оплату банківської гарантії відповідач до Банку звернувся 21.04.2023.
З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що позивач виконав вимоги договору поставки щодо сповіщення відповідача про настання обставин непереборної сили до моменту звернення відповідача до Банку з вимогою сплатити за банківською гарантією. 
24.04.2023 року позивач звернувся до відповідача з листом, де зазначав, що так і не отримав належної заявки на поставку, яка потрібна для торгово-промислової палати.
28.04.2023 Банк перерахував відповідачу кошти за банківською гарантією. Цією ж датою Запорізькою торгово-промисловою палатою було видано позивачу сертифікат №2300-23-2017 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) що підтверджує форс-мажор у період з 21.04.2022 по 31.03.2023.
Позивач направив на адресу відповідача вказаний Сертифікат 28.04.2023.
Будь-яких дій щодо повернення Банку суми банківської гарантії відповідачем не вчинялось.
Тому апеляційний суд уважає доведеним протиправні дії відповідача як елементу складу цивільного правопорушення, оскільки відповідач діяв без врахування умов п. 8.4 договору постачання.
Щодо розміру збитків апеляційний суд зазначає таке.
16.07.2024 Господарським судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по справі №904/3000/23, відповідно до якого задоволено позовні вимоги Банку, а саме стягнуто з позивача та поручителя за Договором гарантії на користь Банку: 513 900,00 грн - простроченої заборгованості за Договором гарантії, 80 568,21 грн - заборгованості за простроченими процентами, 642,38 грн - заборгованості за простроченою комісією, судовий збір в сумі 8916,94 грн. 
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.10.2025 по справі № 904/3000/23 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024 по справі №904/3000/23 було залишено без змін.
Апеляційний суд зауважує, що стягнуті за вказаними судовими рішеннями 642 375,60 грн - банківської гарантії, 80 568,21 грн - заборгованості за простроченими процентами за кредитом, 642,38 грн - заборгованості за простроченою комісією за Договором, 4 458,47 грн - судових витрат у справі №904/3000/23 є збитками позивача.
З огляду на викладене, відповідно до умов договору поставки (п. 8.1-8.5), зважаючи на вчинені позивачем дії щодо повідомлення відповідача: про настання обставин непереборної сили; вчинення дій щодо отримання Сертифікату ТПП; неотримання позивачем заявки на поставку продукції, відповідач мав усвідомлювати, що його дії, спрямовані на отримання банківської гарантії не відповідають умовам договору про постачання, а також те, що саме ці дії призведуть до збитків позивача. Тобто наявний причинно - наслідковий зв`язок між діями відповідача та наслідками у вигляді збитків, а також неспростована відповідачем вина у спричиненні збитків.
Відтак, апеляційним судом встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправність поведінки; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками, вина особи, яка спричинила збитки.
З огляду на викладене, не знайшли свого підтвердження доводи скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі на рішення суду.

Щодо додаткового рішення 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до абз. 1, 2 ч. 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Практична реалізація принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (з врахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у Постанові від 08.12.2022 у справі №910/16564/21) відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПКУкраїни);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Так, позивачем до матеріалів справи додано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги №188 від 03.12.2025; додаткової угоди №2; угоди про співробітництво у сфері надання правничої допомоги №І 19.01/26 від 19.01.2026; акту приймання-передачі наданих послуг №1/Д2 від 09.03.2026; детального опису робіт (надання послуг) №1/Д2 від 09.03.2026.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ).
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом ч. 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
В матеріалах справи міститься Акт приймання передачі наданих послуг №1/Д2 від 09.03.2026, з якого вбачається, що позивачем було отримано такі послуги в розмірі 29000,00 грн,: підготовка (складення) позовної заяви; підготовка (складення) відповіді стосовно відзиву на позовну заяву; представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні 06.01.2026, 27.01.2026, 10.02.2026.
Крім того, в матеріалах справи міститься складений та підписаний позивачем та Бюро детальний опис робіт (наданих послуг) від 09.03.2026 № 1/Д2, де відповідними сторонами було зафіксовано витрачений час на надання відповідних послуг.
Щодо доводів скаржника викладених у апеляційній скарзі, апеляційний суд зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з дійсним позовом позивач просив суд стягнути з відповідача 732 502,53 грн. Вказана ціна позову співвідноситься з сумою витрат на правову допомогу в контексті того, що сума витрат не є явно неспівмірною з ціною позову.
Ціна позову є більшою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже справа не є малозначною за критерієм, визначеним у ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, категорія справи (стягнення збитків) не відноситься до справ невеликої складності. 
До того ж колегія суддів враховує, що позивач перебуває у процедурі банкрутства, і судове рішення щодо стягнення збитків матиме значення для формування ліквідаційної маси.
Проаналізувавши детальний опис робіт, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відображена в ньому інформація про характер наданих адвокатом послуг відповідає документам і інформації, які містяться в матеріалах цієї справи.
Щодо аргументу скаржника про те, що у матеріалах справи не міститься доказів на підтвердження проведення оплати витрат, суд звертає увагу скаржника на правові позиції Верховного Суду з цього питання, викладені, зокрема у постановах від 03.10.2019 по справі №922/445/19, від 21.01.2020 по справі №904/1038/19, від 23.01.2020 по справі №910/16322/18, від 30.01.2020 по справі №911/420/18, від 04.02.2020 по справі №904/1759/18, від 06.02.2020 по справі №916/1830/19, від 12.02.2020 по справі №648/1102/19, від 17.02.2020 по справі №906/941/18, від 04.03.2020 по справі №914/633/18, від 10.03.2020 по справі № 924/1107/18, від 12.03.2020 по справі №904/1878/19/.
У вказаних постановах вказано, що відсутність доказів оплати витрат на правничу допомогу не може бути підставою для відмови у її стягненні, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Щодо клопотання скаржника про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 99,9%, апеляційний суд зазначає таке.
Cудом апеляційної інстанції здійснена оцінка рівня витрат позивача на професійну правничу допомогу, в розрізі їх обґрунтованості та необхідності, як обов`язкового критерію при розподілі судових витрат, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, керуючись ст.ст. 123, 126, 129 ГПК України, судова колегія вважає, що витрати на правничу допомогу, понесені позивачем за підготовку документів процесуального характеру, супровід та представництво інтересів позивача у суді першої інстанції підтверджені матеріалами справи, відповідають критеріям реальності та необхідності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, є обґрунтованими та пропорційними до предмета спору. 
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги відсутні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду та додаткового рішення - без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційних скарг, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скаргах і відшкодуванню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі № 904/5717/25 (904/6939/25) - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі № 904/5717/25 (904/6939/25) - залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026 у справі № 904/5717/25 (904/6939/25) - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026 у справі № 904/5717/25 (904/6939/25) - залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги на додаткове рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову виготовлено і підписано 06.05.2026.

Головуючий суддя Я.С. Золотарьова

Суддя С.В. Мартинюк 

Суддя  Ю.В. Фещенко