Справа № 127/5709/26
Провадження № 2/127/1580/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2026   м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючої судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

 
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» заборгованість за Договором позики «Максі» № 2783201910-024758 від 25.05.2024 року у розмірі 24 877,38 грн., з яких: 7696,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8081,25 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитом; 5750,00 грн. – пеня; 3349,51 грн. – борг послуг, а також судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, яким за своєю правовою природою є спірний договір позики, у ОСОБА_1  виникла заборгованість. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. 
Вказану ухвалу було надіслано відповідачу ОСОБА_2 на адресу реєстрації ( АДРЕСА_1 ), однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін до суду подано не було, поштове відправлення було повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.05.2024 у справі № 755/4829/23, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідним поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. 
Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 
Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Cт. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» , якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Правова позиція щодо застосування вказаних норм чинного законодавства викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.
25.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено електронний Договір позики «Максі» № 2783201910-024758 (далі – Договір); Договір було підписано ОСОБА_1 електронним підписом – одноразовим ідентифікатором P1VWNI.
Згідно з умовами Договору розмір позики складає 11500 грн., яка надається строком на 150 днів, який складається з пільгового періоду кредитування з 25.05.2024 року до 23.06.2024 року (30 календарних днів), та поточного періоду кредитування з 24.06.2024 року до 21.10.2024 року (120 календарних днів); по закінченню вказаного терміну позика має бути повернута у повному обсязі у термін до 21.10.2024 року включно. 
Щодо тіла кредиту.
Відповідно до п. 2.1. Договору, позикодавець надає позичальнику, а позичальник приймає в позику грошові кошти в сумі 11500 гривень на умовах строковості, оплатності та поверненності, шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 .
Згідно з п. 2.6.2. Договору одноразову комісію за видачу позики у розмірі 1,50% від суми позики, яка нараховується одноразово та підлягає сплаті в момент надання позики шляхом її утримання позикодавцем із суми позики.
Таким чином, сума позики, яка підлягала перерахуванню на банківську картку позичальника становила 11327,50 грн. (11500 грн. – 1,5%).
Перерахунок грошових коштів в сумі 11327,50 грн. підтверджується платіжним дорученням № 10559 від 25.05.2024 року.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 заборгованість по тілу кредиту сплачувалася частково, тому підлягає стягненню тіло кредиту у розмірі 7696,62 грн.
Щодо процентів за користування кредитом.
Відповідно до п. 2.5 Договору, за користування позикою позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою 511% річних протягом всього строку кредитування, що становить за базовим розміром 1,40% на день; база нарахування процентів – залишок суми позики, що обліковується як заборгованість позичальника перед позикодавцем; нарахування процентів на суму позики здійснюється за період починаючи з наступного від дня надання позики (тобто день надання позики не враховується при нарахуванні процентів).
Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Однак, відповідно до п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 23.04.2024 року); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (до 22.08.2024 року).
При цьому, згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року. 
Спірний кредитний договір було укладено 25.05.2024 року, тобто під час застосування процентної ставки - 1,5 % на день. 
Таким чином, максимальний розмір процентів за користування кредитом становив 23 989 грн. (11500 грн. * 1,4% * 149 днів), однак позивач просив стягнути 8081,25 грн. процентів за користування кредитом, оскільки відповідачем ОСОБА_1 було частково сплачено як тіло кредиту, так і проценти за користування кредитом. 
Щодо неустойки (пені). 
Позивачем пред`явлено до стягнення пеню у сумі – 5750 грн. 
Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Дійсно, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ було внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
Однак, на час розгляду справи положення Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є чинними.
Відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України; актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово постановлювала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Отже, неустойка (пеня) у розмірі 5750 грн. не підлягає стягненню.
Щодо стягнення комісії (плати за послуги).
Позивачем пред`явлено до стягнення плату за послуги (комісію) у сумі – 3349,51 грн. 
Згідно з Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ банкам надано право отримувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості.
На виконання вимог, зокрема, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит); цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включають проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
При цьому, у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». 
Відповідно до п. 2.6.1. Договору, комісія за використання позики, яка складає 0,1% від суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки Позичальнику з приводу виконання умов Договору, обслуговування заборгованості (за наявності). 
Однак, переліку відповідних послуг щодо обслуговування заборгованості Договір не містить.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21, якщо у договорі про споживчий кредит не зазначено конкретний перелік додаткових та супутніх послуг, які надаються споживачу, і кредитодавець не довів надання таких послуг, то умова договору про сплату комісії за обслуговування кредиту є нікчемною.
Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 2.6.1. Договору, яким передбачена сплата щоденної комісії за обслуговування заборгованості суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним.
Таким чином, комісія (плата за послуги) у розмірі 3349,51 грн. стягненню не підлягає.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» заборгованість за Договором позики «Максі» № 2783201910-024758 від 25.05.2024 року у розмірі 15 777,87 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят сім гривень 87 копійок), з яких 7696,62 грн. - тіло кредиту, 8081,25 грн. - проценти за користування кредитом.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» судовий збір у розмірі 1677,31 грн. та 3150 грн. витрат на професійну правничу допомогу, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 63%). 
Керуючись ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 629,1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» заборгованість за Договором позики «Максі» № 2783201910-024758 від 25.05.2024 року у розмірі 15 777,87 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят сім гривень 87 копійок), з яких 7696,62 грн. - тіло кредиту, 8081,25 грн. - проценти за користування кредитом.
У іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» судовий збір у розмірі 1 677,31 грн. та 3 150 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення припущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» (м. Дніпро, вул. Глобинська, буд. 2, офіс 207/2; код ЄДРПОУ 43868852)
ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 

СУДДЯ