ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 року м.Чернігів Справа № 620/2498/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді - Клопота С.Л. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 та просить наступне.
1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення ОСОБА_1 з 04.07.2022 по 22.09.2022 (включно), перерахунку, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.
2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 з 04.07.2022 по 22.09.2022 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.
3. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 з 24.09.2022 до 31 грудня 2022 року включно, перерахунку, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.
4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 з 24.09.2022 до 31 грудня 2022 року включно на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.
5. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року до 20 травня 2023 року перерахунку, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.
6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 з 01 січня 2023 року до 20 травня 2023 року включно, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від ЗО серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.
7. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 усього належного грошового забезпечення (щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі премії, та одноразових видів грошового забезпечення) з 18.06.2025 по 25.07.2025, в тому числі грошової компенсації за дні невикористаної основної та додаткової відпусток, одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” станом на 01.01.2025 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого цим законом на 1 січня календарного року).
8. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок усього належного грошового забезпечення (щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі премії, та одноразових видів грошового забезпечення) ОСОБА_1 з 18.06.2025 по 25.07.2025, в тому числі грошової компенсації за дні невикористаної основної та додаткової відпусток, одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” станом на 01.01.2025 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого цим законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. 
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Клопота С.Л. від 23.03.2026 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке. 
ОСОБА_2 (далі - Позивач), у період з 04 липня 2022 року, був призваний до ІНФОРМАЦІЯ_3 Військовослужбовці, у тому числі і Позивач, у період служби з 04.07.2022 до 24.09.2022 перебували на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідач 1).
Згідно Витягу із наказу від 22.09.2022 року №218 Позивача було виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та знято з речового та фінансового забезпечення. 
Відтак, Позивач був переведений до військової частини НОМЕР_1 (далі - Відповідач 2). 
Позивач проходив військову службу у військовій частина НОМЕР_1 з вересня 2022 року по березень 2024 року.
В подальшому, згідно Наказу командира №72 від 10.03.2024 року Позивач був переведений до військової частини НОМЕР_2 (далі - Відповідач 3), де і проходив військову службу до 25.07.2025 року.
Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №208 Позивач був звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 13 липня 2025 року з військової служби у відставку за підпунктом “б” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Після звільнення з військової служби Позивач дізнався що протягом проходження військової служби у 2022-2025 рока йому нараховували та виплачували грошове забезпечення у значно заниженому розмірі. 
Окрім того, При цьому Позивач вважає, що при встановленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням в період з 04 липня 2022 по 19.05.2023 та з 18.06.2025 по 25.07.2025 Відповідачами - ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовою частиною НОМЕР_1 , військовою частиною НОМЕР_2 мав бути застосований прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений законом станом на 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2025, відповідно (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
У зв`язку з цим представник Позивача звернулась із запитом до Відповідача 1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила надати інформацію про нараховані та виплачені йому за час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_5 види грошового забезпечення.
Відповідачем було надано відповідь на запит від 17 жовтня 2025 року, зі змісту якої Позивач дізнався про те, що в період з 04.07.2022 року по 22 вересня 2022 року щомісячно отримував грошове забезпечення в заниженому розмірі, у тому числі й одноразові додаткові види грошового забезпечення. Так як Позивач в подальшому був переведений до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби представник Позивача звернулась із запитом до Відповідача 2 - військової частини НОМЕР_1 в якому просила надати інформацію про нараховані та виплачені йому за час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_5 види грошового забезпечення.
Відповідачем 2 - військовою частиною НОМЕР_1 було надано відповідь на запит від 04.12.2025 року, зі змісту якої Позивач дізнався про те, що в період з 24.09.2022 по 20 травня 2023 року щомісячно отримував грошове забезпечення в заниженому розмірі, у тому числі й одноразові додаткові види грошового забезпечення.
В подальшому, оскільки Позивач був переведений квітня 2024 року до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби, представник Позивача звернулась із запитом до Відповідача 3 - військової частини НОМЕР_2 , в якому просила надати інформацію про нараховані та виплачені йому за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .
10 лютого 2026 року військовою частиною НОМЕР_2 було надано відповідь, зі змісту якої Позивач дізнався про те, що в період з 24.09.2022 по 20 травня 2023 року щомісячно отримував грошове забезпечення в заниженому розмірі, у тому числі й одноразові додаткові види грошового забезпечення, окрім того та з 18.06.2025 до 25.07.2025 року отримував грошове забезпечення в заниженому розмірі, у тому числі й одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Не погодившись з цим, Позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Щодо права Позивача на перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 04.07.2022 до 20.05.2023 та за період з 18.06.2025 до 25.07.2025 року.
Умови, норми та порядок грошового забезпечення військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Далі — Закон № 2011-12), постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197) (Далі - Порядок № 260).
Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
При цьому додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 також містили примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Проте, 21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” (далі - Постанова №103), пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові №704 пункт 4 викладено в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Тобто, на момент набрання чинності постановою № 704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції вказаних вище змін згідно із пунктом 6 Постанови № 103. Відтак, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт б Постанови № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.
Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи вказану постанову, дійшов висновку, що оскаржуваний пункт 6 Постанови № 103, яким було внесено зміни у тому числі до пункту 4 Постанови № 704, стосується прав позивача та звужує гарантоване державою право на належне пенсійне забезпечення вказаної категорії осіб, адже призводить до зменшення розміру грошового забезпечення при його обчисленні, яке використовується для перерахунку пенсії.
Отже, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, були скасовані внесені зміни, у тому числі до пункту 4 Постанови №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою в постанові від 15.03.2023 у справі №420/6572/22, а також в частині відновлення попередньої редакції норми права при визнанні нечинними внесених до неї відповідних змін - з правовим висновком Верховного Суду, висловленим в п. 24 постанови від 06.08.2019 у зразковій справі №160/3586/19.
Поруч з цим, відповідно до Примітки 1 Додатку 1 до Постанови № 704, яка не зазнавала жодних змін, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Пункт 11 Розділу І Порядку № 260 визначає, що у разі змін розмірів (норм) щомісячних основних або додаткових видів грошового забезпечення під час проходження військової служби (у тому числі під час відряджень, відпусток, навчання, звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, перебування на лікуванні в лікарняних закладах та розпорядженні тощо) здійснюється перерахунок грошового забезпечення з дня, з якого відбулися відповідні зміни.
Відповідно до п. 1 Розділу II Порядку №260 посадові оклади виплачуються у розмірах, визначених додатками 1,2, 12 і 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами).
Оклади за військовими званнями виплачуються в розмірах, визначених у додатку 14 до постанови №704 (п. 1 Розділу III Порядку №260).
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року складав 2102,00 гривень.
Таким чином, з 29.01.2020 грошове забезпечення всіх військовослужбовців, якщо воно нараховується та виплачується на підставі Постанови № 704, має бути перераховане в сторону збільшення, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), а не на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018.
Отже, у зв`язку зі скасуванням пункту 6 Постанови № 103 та поновлення попередньої редакції пункту 4 Постанови № 704, з 29.01.2020 відбулися зміни в законодавстві, враховуючи які Позивач набув право на перерахунок та виплату грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704.
При цьому, 12.05.2023 в Постанову № 704 було внесено зміни, які набрали чинності 20.05.2023, та викладено пункт 4 в наступній редакції: установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Таким чином, відповідному праву Позивача кореспондує обов`язок відповідачів, як органів, що здійснюють фінансове забезпечення військовослужбовців, провести відповідний перерахунок та виплату Позивачу з 12.04.2022 до 20.05.2023 грошового забезпечення, розрахованого виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704.
Однак, згідно з довідкою, наданою Відповідачами, протягом всього періоду проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_6 , військовій частині НОМЕР_1 , військовій частині НОМЕР_2 розмір посадового окладу та окладу за військовим званням Позивача визначався шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 - в розмірі 1762 гривень, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Отже, за період з 04.07.2022 року і до 20 травня 2023 року Відповідач 1, Відповідач 2, здійснював нарахування і виплату грошового забезпечення позивачу із застосуванням неправильної розрахункової величини, без врахування розмірів прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати для працездатних осіб, встановлених станом на 01.01.2022 та на 01.01.2023 відповідними законами України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та "Про Державний бюджет України на 2023 рік", що є неправомірними.
Позивача звільнено з військової служби 25.07.2025, тобто вже після набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року по справі №320/29450/24. 
Таким чином, у зв`язку із невірним розрахунком посадового окладу та окладу за військове званням, Позивачу у спірний період було невірно розраховано і грошову компенсацію за всі дні не використаних основної та додаткової відпусток, а тому така грошова компенсація підлягає перерахунку.
Таким чином, Відповідачем протягом періоду служби Позивача у військовій частині НОМЕР_3 відповідного нарахування грошового забезпечення проведено не було. Вказане мало наслідком й те, що останньому були нараховані та виплачені в заниженому розмірі додаткові види грошового забезпечення грошова допомога на оздоровлення (передбачена ст. 10-1 Закону №2011-XII), грошова допомога для вирішення соціально-побутових питань тощо.
Розмір посадового окладу та окладу за військовим званням підлягає визначенню шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року
Нарахування та виплата грошового забезпечення має здійснюватися з урахуванням розмірів посадового окладу, що визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, що цілком узгоджується з приписами пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VIII.
В даному випадку 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, безпосередньо не застосовується для обрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням Позивача.
Вказана величина є мінімальною гарантованою сумою, якій має відповідати розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, з якого визначається розмір посадового окладу та окладу за званням, шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017.
Вказане твердження узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 15.03.2023 у справі №420/6572/22, яка є типовою для даного предмета спору. Зокрема колегія судів в даній постанові приходить до наступних висновків: «Встановлене положеннями пункту 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величиною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».
Аналогічний підхід Верховний Суд застосував також у постановах від 31.08.2022 у справі №120/8603/21-а, від 16.11.2022 у справі №120/648/22-а, від 04.01.2023 у справі №640/17686/21, від 10.01.2023 у справі №440/1185/21, від 28.02.2023 у справі №380/18850/21, від 02.08.2022 у справі №440/6017/21.
Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловленої в постанові від 19.10.2022 у справі №400/6214/21, яка є типовою для даного предмета спору, вирішуючи питання в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання військової частини перерахувати та виплачувати позивачу грошове забезпечення, виходячи з окладу за посадою та окладу за військовим званням, розрахованих із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), в пунктах 24-27 постанови від 19 жовтня 2022 року у справі №400/6214/21 Верховний Суд сформулював наступний правовий висновок: «Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин з 29 січня 2020 року (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18) положень пункту 4 Постанови №704 в редакції до 24 лютого 2018 року, тобто в редакції, яка була чинна до набрання законної сили Постановою №103.».
Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10 вересня 2021 року у справі №480/5496/20 до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки з 01 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова величина для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.
Через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у осіб з числа військовослужбовців виникло право на перерахунок пенсії з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величиною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 28.02.2023 у справі №380/18850/21, від 02.08.2022 у справі №440/6017/21.
Крім того варто зазначити, що Верховний Суд у постановах від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 06.02.2023 у справі №160/648/22-а та від 04.04.2023 у справі №120/5264/22 приходить до висновку, що: «Збільшення розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року та на 01 січня 2022 року, є підставою для здійснення перерахунку розміру посадових окладів військовослужбовців та окладів за військовим званням у відповідні роки».
Відповідно до ч. 2 ст. ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо права Позивача на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у разі порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІП «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (Далі - Закон № 2050-ІП).
Згідно зі ст. 1, 2 Закону № 2050-ІП підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до ст. З Закону № 2050-ІП сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).
Стаття 4 Закону № 2050-ІП передбачає, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону № 2050-ІП постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (Далі - Порядок № 159).
Згідно з абз. 1 п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
З аналізу норм Закону № 2050-ІП та Порядку № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); порушення встановлених строків їх виплати - затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
А тому, у разі несвоєчасної виплати сум грошового забезпечення, провадиться їх компенсація відповідно до чинного законодавства.
При цьому, використане у ст. З Закону № 2050-ІП формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст та правова природа спірних правовідносин, в розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-111, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа, набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 29.03.2023 у справі № 120/9475/21-а, від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 29.10.2020 у справі № 280/729/19, від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20.
Таким чином, із вище викладеного слід дійти висновку, що у випадку бездіяльності роботодавця щодо нарахування та виплати працівнику грошового забезпечення, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, донарахування належних громадянину сум компенсації втрати доходів має здійснюватися до дня фактичної виплати заборгованості, щодо якої порушені строки виплати.
Як свідчать матеріали справи, Відповідач 1, Відповідач 2 у період з липня 2022 до 20.05.2023 та з 18.06.2025 до 25.07.2025 року не проводив нарахування і виплату Позивачу грошового забезпечення у належному розмірі.
Згідно з даними про рівень індексу інфляції, оприлюдненого Держстатом, індекс споживчих цін за період невиплати грошового забезпечення з квітня 2022 року до червня 2025 року становить 145%.
З урахуванням того, що не нарахування належних сум грошового забезпечення Позивачу відбулося у зв`язку з неправомірною бездіяльністю Відповідача, тобто з його вини, а також з урахуванням підвищення індексу інфляції з квітня 2022 року по даний час, то Позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, зі встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.
Підстави для повернення судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення ОСОБА_1 з 04.07.2022 по 22.09.2022 (включно), перерахунку, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 з 04.07.2022 по 22.09.2022 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 з 24.09.2022 до 31 грудня 2022 року включно, перерахунку, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 з 24.09.2022 до 31 грудня 2022 року включно на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року до 20 травня 2023 року перерахунку, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 з 01 січня 2023 року до 20 травня 2023 року включно, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від ЗО серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 усього належного грошового забезпечення (щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі премії, та одноразових видів грошового забезпечення) з 18.06.2025 по 25.07.2025, в тому числі грошової компенсації за дні невикористаної основної та додаткової відпусток, одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” станом на 01.01.2025 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого цим законом на 1 січня календарного року).
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок усього належного грошового забезпечення (щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі премії, та одноразових видів грошового забезпечення) ОСОБА_1 з 18.06.2025 по 25.07.2025, в тому числі грошової компенсації за дні невикористаної основної та додаткової відпусток, одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” станом на 01.01.2025 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого цим законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Повний текст рішення виготовлено 16 червня 2026 року. 

Суддя Сергій КЛОПОТ