П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/15897/25	

Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.
Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І.
– Ступакової І. Г. 
при секретарі – Потомському А. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Одеській області від 01.05.2025 року №1081 “Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих посадових осіб ГУНП в Одеській області” в частині притягнення інспектора-чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_2 (0041972) до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Одеській області 08.05.2025 року за №533 о/с “По особовому складу” в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_2 (0041972), інспектора-чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області зі служби в поліції;
зобов`язати Головне управління Національної поліції у Одеській області поновити ОСОБА_2 на посаді інспектора-чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_2 (0041972) з 08.05.2025 року;
стягнути з Головного управління Національної поліції у Одеській області (65080, місто Одеса, вулиця Академіка Філатова, будинок, 15а, код ЄДРПОУ 40108740) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.05.2025 року по день винесення рішення;
рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_2 та стягнення на його користь середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що на момент винесення оскаржуваних наказів та за попередні роки служби, позивач дисциплінарних стягнень не мав. До кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності ніколи не притягався. Під час роботи в органах Національної поліції України до обставин, що стали підставою винесення оскаржуваних наказів, фігурантом службових розслідувань, позивач не був. 04.07.2024 року нагороджений відомчою заохочувальною відзнакою Національної поліції України – медаллю “ 10 років сумлінної служби”. Позивач є учасником бойових дій. Вказані обставини свідчать про бездоганну репутацію позивача та його сумлінне ставлення до службових обов`язків.
Позивач вказує, що в рамках призначеного наказом № 740 від 25.03.2025 р. службового розслідування позивач разом з іншими співробітниками ГУНП в Одеській області пройшов поліграфічне дослідження під час якого надав правдиві відповіді на всі запитання за результатами якого була складена довідка про результати опитування. Всупереч пункту 7 розділу V Інструкції про порядок використання поліграфів у Національній поліції України затвердженої наказом МВС від 13.11.2017 року за № 920, ініціатор опитування (відповідач) не надав можливість ознайомитись з вказаною довідкою представнику позивача. Докази того, що спеціалістом, що проводив дослідження присвоєно гриф ДСК - довідці про результати опитування позивача, спеціалістом не зазначалось, а відповідачем не надано. 08.04.2025 року, дисциплінарною комісією, в рамках службового розслідування на підставі наказу № 740 від 25.03.2025 р. відібрано письмові пояснення позивача які в подальшому стали підставою винесення оскаржуваних наказів. Питання які були задані позивачу були сформовані в межах вказаного службового розслідування, а також в межах його попередніх відповідей які були надані під час поліграфічного дослідження та ані часовими межами, ані обставинами не мали жодного відношення до призначеного на підставі наказу № 740 від 25.03.2025 р. службового розслідування.
При цьому, як зазначає позивач, він не встановлював застосунок “Телеграм” на службовий комп`ютер, застосунок не був зареєстрований за особистим номером телефону позивача, він не використовував його для особистого або службового спілкування, а здійснював саме покладені на нього посадові обов`язки. Щодо передачі службової інформації, якої саме інформації, на підставі чого та коли, а саме стороннім особам серед яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивач вказав, що вказані події не тільки не відносяться до службового розслідування призначеного на підставі наказу № 740 від 25.03.2025 р., а взагалі не можуть бути та вважатись передачею службової інформації стороннім особам, оскільки інформація про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУПаП та список начальників ВП ГУНП м. Одеси це інформація яка міститься у публічному доступі на сайті “Судової влади України” де можна перевірити за ПІБ особу яку притягнуто до адміністративної відповідальності ст. 130 КУПаП та на сайті Головного управління Національної поліції в Одеській області де в розділі Територіальні підрозділи ГУНП в Одеській області наявна інформація про усіх начальників ВП ГУНП м. Одеси.
Позивач зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Виявлені в ході службового розслідування дисциплінарні проступки позивача, які на думку відповідача виразились у порушенні ним вимог відомчих нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України не є такими, за які відповідачем слід застосовувати до позивача найсуворіше дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби.
На переконання позивача, відповідач обрав позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції неправомірно, оскільки вчинені позивачем дисциплінарні проступки не є такими, що дискредитують звання поліцейського і негативно впливають на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Крім того, недоведено сам факт вчинення таких проступків та відсутній причинно наслідковий зв`язок між можливим вчиненням проступків та предметом службового розслідування. А отже, такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем необґрунтовано та непропорційно, тобто без урахування балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований. Крім того, відносно позивача було застосовано дисциплінарне стягнення саме у вигляді звільнення зі служби в поліції. Водночас із наказу про застосування дисциплінарного стягнення вбачається, що до інших працівників, які перебували в аналогічних обставинах та начебто вчинили порушення з тих же підстав, було застосовано менш суворі види дисциплінарного стягнення. Такий вибірковий підхід до визначення виду дисциплінарного стягнення свідчить про порушення принципу індивідуалізації дисциплінарної відповідальності, недотримання принципу справедливості, а також може вказувати на упереджене ставлення до позивача.
Позивач вважає, що спірні накази відповідача від 06.02.2023 року №1081 “Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих посадових осіб ГУНП в Одеській області” в частині притягнення інспектора-чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_2 (0041972) до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та від 08.05.2025 року за №533 о/с “По особовому складу” в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_2 (0041972), інспектора-чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області зі служби в поліції мають бути скасовані, а позивач має бути поновлений на на посаді інспекторачергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Одеській області від 01.05.2025 року №1081 “Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих посадових осіб ГУНП в Одеській області” в частині притягнення інспектора-чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 (0041972) до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Одеській області від 08.05.2025 року №533 о/с “По особовому складу” в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0041972), інспектора-чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області зі служби в поліції.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора-чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області з 09.05.2025 року.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Одеській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму середнього грошового забезпечення поліцейського за період вимушеного прогулу з 09.05.2025 року по 23.03.2026 року в розмірі 255 776,94 грн. (двісті п`ятдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят шість гривень 94 копійки), з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.
Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора-чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області з 09.05.2025 року.
Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення з Головного управління Національної поліції у Одеській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми середнього грошового забезпечення за період вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 24532,02 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції у Одеській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В своїй скарзі апелянт зазначає про помилковість висновку суду стосовно того, що предмет наказу від 25.03.2025 року № 740 був обмежений лише встановленням причетності ОСОБА_1 до конкретного витоку відео в мережу «Internet», який відбувся 23.03.2025 року, оскільки Наказ не містить жодної заборони проводити перевірку інших фактів порушення, що не пов`язані з подією, яка відбувалась 23.03.2025 року, для встановлення причин і підстав такого витоку.
На момент початку перевірки дисциплінарна комісія не могла знати скільки і хто вчинив дисциплінарних проступків, проте, під час її перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 вчинив пов`язані з предметом перевірки (такі що по факту входять до її завдань та цілей) дисциплінарні проступки, а саме встановлення «Telegram» на службовий комп`ютер, його використання, неодноразова допомога стороннім особам з отримання інформації.
Так, апелянт зазначає, що виявлені в ході розслідування епізоди передачі відомостей із службових баз даних стороннім особам та використання забороненого месенджера є суміжними з основним предметом перевірки.
Вказує про помилковість висновків суду щодо того, що виявлені порушення службової дисципліни під час службового розслідування, призначеного на підставі наказу від 25.03.2025 року № 740, фактично не тягнуть жодних наслідків для Позивача і не можуть бути підставою дисциплінарної відповідальності в межах розслідування за вказаним вище наказом, оскільки під час здійснення службової перевірки дисциплінарною комісією не було достеменно встановлено факту того, що відеозапис з камер відеоспостереження потрапив в інтернет саме від Позивача. Проте, враховуючи те, що працівники ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області не дотримувались вимог законодавства та розпорядчих документів при роботі з службовою інформацією внаслідок чого відео все ж таки потрапило в мережу, то при детальному вивченні даного питання сам же Позивач повідомив дисциплінарну комісію про те, що він здійснював дисциплінарні порушення, які виразились в передачі даних з ІПНП стороннім особам – його колишнім керівникам. Крім того, незважаючи на пряму заборону, що була визначена наказом НПУ від 29.11.2024 року № 1259 «Про деякі питання використання месенджера «Телеграм» у діяльності Національної поліції України», встановив на робочий комп`ютер месенджер нібито для моніторингу мережі інтернет та виконання службових обов`язків, хоча такого спеціального дозволу не мав.
Звертає увагу про невірний висновок суду про те, що ГУНП в Одеській області вийшло за межі предмета розслідування через оцінку пояснень, реакцій на поліграф та перевірку службової техніки на наявність на ньому месенджера «Telegram», оскільки суд по суті підмінив собою дисциплінарний орган, не перевіривши, чи підтверджують відповідні матеріали склад дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , а просто визнав їх недопустимими через власне звужене тлумачення положень наказу від 25.03.2025 року № 740.
На думку ГУНП в Одеській області існує прямий зв`язок між встановленням застосунку «Telegram» на службовому комп`ютері та витоком відео в мережу інтернет («Telegram») та подальшим його поширенням, так як відео з камер спостереження було завантажено саме з місця де працював Позивач та був факт несанкціонованого використання месенджера.
Звертає увагу, що ГУНП в Одеській області 17.03.2026 року надало суду додаткові пояснення № 20/361 в яких з посиланням на постанову Верховного Суду від 10.03.2026 року № 420/19796/24, розгляд якої відбувався фактично за аналогічною справою у якій сторонами були працівник поліції та ГУНП в Одеській області, які не взято до уваги судом першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 2012 року проходив службу в органах МВС, з 07.11.2015 року проходив службу в органах Національної поліції України, та з листопада 2023 року в займаній посаді.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2025 року начальником слідчого управління ГУНП в Одеській області полковником поліції Коновальчук С. подано начальнику ГУНП в Одеській області доповідну записку № 16284-2025 щодо порушення службової дисципліни та неналежного виконання службових обов`язків окремими посадовими особами ГУНП в Одеській області, що виразилося у розповсюдженні (розголошенні), збуті інформацій з обмеженим доступом, яка стала відома у зв`язку з виконанням службових повноважень, учиненні протиправного діяння, що зокрема призвело до публікації в загальнодоступній мережі “Інтернет” відеозапису зі стаціонарної камери відеонагляду УІАП ГУНП в області за 23.03.2025, розміщеної у приміщенні фойє адмінбудівлі Одеського РУП № 2 ГУНП в області, що набуло суспільного резонансу та може негативно вплинути на формування громадської думки щодо стану правопорядку, діяльності поліції та рівня довіри населення до поліції в цілому, що є неприпустимим в умовах воєнного стану.
Так в доповідній записці зазначено, що 23.03.2025 року до ГУНП в області надійшла інформація про факт вчинення терористичного акту в адміністративній будівлі Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в області, внаслідок якої було
значно пошкоджено приміщення адмінбудівлі ОРУП № 2 ГУНП в області, а
також отримали тілесні ушкодження окремі поліцейські зазначеного районного
управління поліції та загинула цивільна особа. Водночас 23.03.2025 моніторингом мережі “Інтернет”, зокрема телеграм-каналу “Ху...Одеса” було виявлено низку публікацій із вказаного приводу було розміщено відеозапис з пошкодженого вибухом приміщення фойє ОРУП № 2 ГУНП в області, відзнятого на портативний відеозаписуючий пристрій (ймовірно мобільний телефон) невстановленою. Судячи з місця зйомки, вказаний відеозапис могли здійснювати особи, які були допущені на місце події, у зв`язку із виконанням службових обов`язків, зокрема й окремі працівники ГУНП в області. Тим більше, 24.03.2025 у вищевказаному телеграм-каналі було розміщено відеозапис зі стаціонарної камери відеонагляду управління інформаційно-аналітичної підтримки (далі - УІАП) ГУНП в області, що розташована у приміщенні фойє адмінбудівлі ОРУП № 2 ГУНП в області, на якому зображені обставини вчинення вищевказаного злочину у повному обсязі. Указана інформація стрімко поширилася в телеграм-каналах інтеренет-ресурсах, та що суспільного резонансу та інших набуло може негативно вплинути на формування громадської думки щодо стану правопорядку, діяльності поліції та рівня довіри населення до поліції в цілому, що є неприпустимим в умовах воєнного стану. Крім того, розголошення вказаної інформації може негативно вплинути на хід досудового розслідування вказаного злочину та пошук винних осіб. 
У зв`язку з викладеним пропонується відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 та 1356/32808 відповідно, призначити службове розслідування, проведення якого доручити дисциплінарній комісії, утвореної з працівників СУ ГУНП в області із залученням працівників УПК в Одеській області ДК Національної поліції України та Одеського управління ДВБ Національної поліції України.
З метою перевірки зазначених відомостей наказом ГУНП в Одеській області від 25.03.2025 року № 740 призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію.
07.04.2025 року головою дисциплінарної комісії начальником слідчого управління ГУНП в Одеській області полковником поліції Коновальчук С. подано начальнику ГУНП в Одеській області доповідну записку про доцільність продовження термінів службового розслідування, розпочатого на підставі наказу ГУ ПН від 25.03.2025 №740, оскільки залишилось виконати великий об`єм роботи, пов`язаний з отриманням окремих відповідей на запити дисциплінарної комісії, у тому числі результатів поліграфічного опитування, а також прийняттям письмових пояснень достатньо великої кількості поліцейських, з урахуванням результатів зазначеного дослідження.
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 08.04.2025 №862 “Про продовження терміну службового розслідування” термін службового розслідування продовжено до 23.04.2025 року.
Позивачем 08.04.2025 року в межах службового розслідування надані письмові пояснення.
За результатом проведення службового розслідування відповідачем складено висновок від 23.04.2025 року, відповідно до якого дисциплінарна комісія вважала за необхідне за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні пунктів 1, 2, 4, 9, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2, 5 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України “Про Національну поліцію”, підпункту 5 пункту 1 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, абзацу другого пункту 1 наказу Національної поліції України від 29.11.2024 № 1259 “Про деякі питання використання месенджера “Телеграм” у діяльності Національної поліції України”, підпункту 2 пункту 2 наказу ГУНП в області від 03.01.2023 № 7 “Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції”, до капітана поліції ОСОБА_2 (0041972), інспектора - чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. 
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 01.05.2025 року №1081 “Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих посадових осіб ГУНП в Одеській області”, згідно з висновком службового розслідування, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 9, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2, 5 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України “Про Національну поліцію”, підпункту 5 пункту 1 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, абзацу другого пункту 1 наказу Національної поліції України від 29.11.2024 № 1259 “Про деякі питання використання месенджера “Телеграм” у діяльності Національної поліції України”, підпункту 2 пункту 2 наказу ГУНП в області від 03.01.2023 № 7 “Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції”, до капітана поліції ОСОБА_1 (0041972), інспектора-чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області, застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області “По особовому складу” від 08.05.2025 року №533 о/с відповідно до п.6 ч. 1 ст.77 Закону України “Про Національну поліцію” 08.05.2025 року звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0041972), інспектора-чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області. 
Позивач, не погоджуючись з наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 01.05.2025 року №1081, в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення та наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області “По особовому складу” від 08.05.2025 року №533 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з обсягу встановлених судом обставин випливає, що дисциплінарною комісією не встановлено за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку, на предмет якого було призначено службове розслідування, а саме вчиненні ним дій, виявлення яких слугувало підставою для призначення службового розслідування згідно наказу № 740 від 25.03.2025 року, а тому прийшов до висновку, що відповідачем прийнято оскаржувані накази від 01.05.2025 року №1081, від 08.05.2025 року за №533 без врахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття та з порушенням вимог чинного законодавства, а тому вказані накази підлягають скасуванню. 
При цьому також прийшов до висновку, що оскільки відповідачем трудові гарантії позивача були порушені при звільненні позивача, то такі повинні бути відновлені шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора-чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області з 09.05.2025 року.
З урахуванням вищезазначених висновків також вказав, що позовні вимоги про стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII).
Згідно з статтею 2 Закону №580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Статтею 6 Закону №580-VIII встановлено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України. Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Згідно з статтею 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Статтею 18 Закону №580-VIII визначено основні обов`язки поліцейського. Зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді (частина 1).
Частиною 1 статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (частина 2 статті 77 Закону №580-VIII).
День звільнення вважається останнім днем служби (частина 3 статті 77 Закону №580-VIII).
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 (далі - Дисциплінарний статут).
Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Нормою частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту).
Статтею 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
Частинами 1, 2, 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина 5 статті 13 Дисциплінарного статуту).
Згідно з приписами статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (частина 1).
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (частина 2).
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (частина 3).
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частина 4).
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частина 6).
Відповідно до частини 1 статті 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку (частина 2 статті 19 Дисциплінарного статуту).
Частиною 3 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Частиною 7 статті 19 Дисциплінарного статут встановлено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (частина 8 статті 19 Дисциплінарного статуту).
Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі уповноважена особа).
Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях (частина 3 статті 26 Дисциплінарного статуту).
За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку (частина 5 статті 26 Дисциплінарного статуту).
Частиною 1 статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 р. за № 1355/32807) (далі Порядок №893).
Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування (п. 1 розділу І Порядку №893).
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
За змістом пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
За змістом пункту 1 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Як вбачається з матеріалів справи, що 25.03.2025 року наказом ГУНП в Одеській області № 740 призначено службове розслідування.
Так, у вищезазначеному наказі зазначено:
“З метою перевірки відомостей, зазначених у доповідній записці слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.03.2025 № 16284-2025 (60739), щодо порушення службової дисципліни та неналежного виконання службових обов`язків окремими посадовими особами ГУНП в Одеській області, що виразилося в розповсюдженні (розголошенні), збуті інформації з обмеженим доступом, яка стала відома у зв`язку з виконанням службових повноважень, учиненні протиправного діяння, що, зокрема, призвело до публікації в загальнодоступній мережі “Інтернет” відеозапису зі стаціонарної камери відеонагляду УІАП ГУНП в області за 23.03.2025, розміщеної у приміщенні фойє адмінбудівлі Одеського РУП № 2 ГУНП в області, що набуло суспільного резонансу та може негативно вплинути на формування громадської думки щодо стану правопорядку, діяльності Національної поліції України та рівня довіри населення до поліції загалом, що є неприпустимим в умовах воєнного стану, керуючись вимогами статей 14, 15, 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 “Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України”.
Отже, Дисциплінарна комісія мала чіткі межі перевірки, встановлені Наказом № 740 — витік відеозапису від 23.03.2025 та розголошення пов`язаних відомостей.
Відповідно до Розділу ІІ Наказу МВС № 893, підставою для службового розслідування є конкретна інформація про вчинення дисциплінарного проступку
Апелянт звертає увагу суду, стосовно тлумачення слова «зокрема», яке було застосовано у наказі від 25.03.2025 № 740. У наведеній конструкції слово «зокрема» означає, що публікація відеозапису в мережі Інтернет не є єдиною та виключною обставиною, охопленою наказом, а виступає одним із конкретизованих проявів або наслідків ширше визначеного протиправного діяння, пов`язаного з розповсюдженням (розголошенням), збутом інформації з обмеженим доступом та порушенням службової дисципліни.
З даного приводу колегія суддів зазначає, що навіть якщо слово «зокрема» вказує на ширше коло обставин, будь-яке обвинувачення чи перевірка в межах службового розслідування повинні мати чіткі межі (час, місце, спосіб вчинення). Наказ № 740 посилався на конкретну доповідну записку слідчого управління від 25.03.2025 № 16284-2025. Слово «зокрема» обмежує всі подальші наслідки виключно рамками цієї доповідної записки. Комісія мала право перевіряти лише ті факти витоку, які описані у цій записці слідчого управління. Вихід за межі змісту цієї записки (дослідження інших періодів, інших баз даних, які не згадувалися слідчими) є протиправним.
Доводи апелянта про те, що наказ не містить жодної заборони проводити перевірку інших фактів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки Дисциплінарна комісія не має права перевіряти будь-які факти, лише тому, що в наказі немає прямої заборони. Навпаки, комісія обмежена виключно тими завданнями, які їй прямо доручені. Якщо наказ доручив перевірити витік від 23.03.2025, перевірка інших, не пов`язаних дат чи подій, є виходом за межі повноважень.
При цьому, колегія суддів зазначає, що стала практика Верховного Суду (зокрема, постанови у зразкових справах щодо дисциплінарної відповідальності поліцейських) наголошує, що поліцейський, стосовно якого проводиться розслідування, має чітко розуміти, в чому його підозрюють, для реалізації свого права на захист (ст. 18 Дисциплінарного статуту).
Щодо висновку службового розслідування, то колегія суддів зазначає, що у висновку встановлено, що в ході службового розслідування дисциплінарною комісією ГУНП в області, з метою встановлення факту можливої передачі стороннім особам відеозапису про підрив 23.03.2025 приміщення ОРУП № 2 ГУНП в області, отримання винагороди за передачу стороннім особам вказаного відеозапису, обізнаності щодо особи, яка передала відео з місця події, розголошення відомостей, зокрема з відомчих баз даних, які є конфіденційною, таємною або службовою інформацією, стороннім особам, було ініційовано опитування окремих поліцейських ГУНП в області, за їх попередньою згодою, за допомогою поліграфічного дослідження. Так, до проведення поліграфічного дослідження були залучені поліграфологи ГУ НП в області.
За результатами поліграфічних досліджень, зокрема, капітан ОСОБА_5 , причетності до витоку службової інформації, зокрема розміщення відеозаписів зруйнованого приміщення ОРУП № 2 ГУНП в області та подій, які були зафіксовані на стаціонарну відеокамеру УПАП ГУНП в області, розташовану у приміщенні фойє ОРУП № 2 ГУНП в області, які було викладені у мережі Інтернет на каналі Телеграм “Ху... Одеса”, 23.03.2024 та 24.03.2025, ніякої не має.
Позивач надавав пояснення та проходив поліграф стосовно подій витоку відео та супутньої інформації від 23.03.2025.
Так, суд першої інстанції правомірно зазначив, що висновками службового розслідування не встановлено причетності позивача ОСОБА_1 до розповсюдження (розголошення), збуту інформації з обмеженим доступом, яка стала відома у зв`язку з виконанням службових повноважень, учиненні протиправного діяння, що, зокрема, призвело до публікації в загальнодоступній мережі “Інтернет” відеозапису зі стаціонарної камери відеонагляду УІАП ГУНП в області за 23.03.2025, розміщеної у приміщенні фойє адмінбудівлі Одеського РУП № 2 ГУНП в області, щодо обставин якої призначалось службове розслідування, згідно наказу № 740 від 25.03.2025 року.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сама дисциплінарна комісія у висновку чітко розшифрувала, що саме вона перевіряла під час опитування ОСОБА_6 (отримання винагороди, обізнаність про особу, яка передала відео, розголошення даних з відомчих баз тощо). Все це перевірялося крізь призму подій підриву ОРУП № 2.
Так, в органах Нацполіції результати використання поліграфа (згідно з відомчими інструкціями МВС) мають орієнтовне та доказове значення в сукупності з іншими матеріалами. Оскільки комісія сама залучила штатних поліграфологів ГУНП і офіційно внесла ці результати у фінальний текст висновку службового розслідування, вона зобов`язана їх враховувати.
Якщо висновок розслідування не встановив причетності, дії позивача не призвели до настання тих наслідків, заради перевірки яких розслідування призначалося, то будь-яке накладення дисциплінарного стягнення (догана, звільнення тощо) на капітана ОСОБА_6 за цим наказом є протиправним.
При цьому колегія суддів зазначає, що встановлення месенджера на службовий ПК чи неодноразова допомога стороннім особам з отримання інформації є абсолютно іншими за складом, часом та об`єктивною стороною правопорушеннями. Вони не мають причинно-наслідкового зв`язку з витоком відео 23.03.2025 (що підтверджено поліграфом, який виправдав ОСОБА_6 ). 
Так, Згідно з Дисциплінарним статутом НПУ, дисциплінарний проступок вимагає чіткої фіксації: дати, часу, місця та конкретних наслідків (ст. 14, 15 Статуту).
Стаття 18 Дисциплінарного статуту НПУ гарантує поліцейському право знати підстави призначення розслідування, брати в ньому участь та надавати письмові пояснення по суті конкретних звинувачень.
ОСОБА_1 надавав пояснення та проходив поліграф стосовно витоку відео подій 23.03.2025.
В свою чергу, порядок проведення службових розслідувань (Наказ МВС № 893) чітко вказує: якщо під час перевірки виявлено ознаки іншого порушення дисципліни, не охопленого наказом, комісія доповідає керівнику рапортом. Керівник приймає рішення про призначення нового розслідування або розширення меж чинного шляхом видання нового наказу.
Отже, пункт 4 Розділу IV Порядку проведення службових розслідувань (Наказ МВС № 893) зобов`язує комісію у разі виявлення ознак нового порушення діяти виключно через рапорт керівнику.
Таким чином, якщо під час розслідування комісія виявила інші, сторонні факти порушень (наприклад, усна передача даних по іншій справі чи несанкціонований доступ до баз у лютому 2025 року), вона не мала права самостійно включати їх до цього висновку. Відповідно до процедури, Голова комісії повинен був подати рапорт начальнику ГУНП про виявлення нових, не пов`язаних відомостей, і начальник мав видати новий наказ або внести зміни до Наказу № 740. 
Так, колегія суддів зазначає, що використання месенджера Telegram, надання стороннім особам інформації, не було предметом перевірки за Наказом № 740. Суд першої інстанції абсолютно правильно прийшов до висновку, що дані обставини перебувають поза межами юридичного поля цього розслідування і не можуть автоматично трансформуватися у дисциплінарне стягнення за цим провадженням.
Доводи апелянта, що на думку ГУНП в Одеській області існує прямий зв`язок між встановленням застосунку «Telegram» на службовому комп`ютері та витоком відео в мережу інтернет («Telegram») та подальшим його поширенням, так як відео з камер спостереження було завантажено саме з місця де працював Позивач та був факт несанкціонованого використання месенджера, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки частина 6 статті 19 Дисциплінарного статуту НПУ чітко зазначає: «Службове розслідування не може ґрунтуватися на припущеннях».
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що поліграф досліджував саме факт витоку через месенджери та обізнаність позивача, офіційний висновок експертів ГУНП анулює будь-які доводи про існування причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та публікацією відео, а отже доводи апелянта є безпідставними.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування до позивача дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції є таким, що не ґрунтується на повному, об`єктивному та ретельному розгляді зібраних матеріалів службового розслідування. Дисциплінарною комісією не доведено допущення позивачем проступку, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням певних наслідків, які є обов`язковими і необхідними умовами для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, а доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
Доводи апелянта, що суд по суті підмінив собою дисциплінарний орган, не перевіривши, чи підтверджують відповідні матеріали склад дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , а просто визнав їх недопустимими через власне звужене тлумачення положень наказу від 25.03.2025 року № 740, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд виконав свій прямий конституційний обов`язок: перевірив, чи відповідає правова процедура притягнення до відповідальності в межах Наказу № 740 імперативним вимогам Дисциплінарного статуту НПУ. Виявлення судом того, що дисциплінарний орган вийшов за межі власних повноважень та інкримінував сторонні епізоди, є законним судовим контролем, а не підміною функцій комісії.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 10.03.2026 року у справі № 420/19796/24 є неспроможним, оскільки правові позиції найвищої судової інстанції не можуть застосовуватися абстрактно, без урахування конкретних фактичних обставин та доказової бази кожної окремої справи.
Так, у справі № 420/19796/24 встановлено збут позивачем інформації з обмеженим доступом, тобто Дисциплінарний проступок полягав у несанкціонованому зборі та передачі персональних даних (інформації про приватних осіб та їхні авто), натомість у даній справі суть обставини справи полягають у встановленні у діях позивача дисциплінарного проступку за витік службового відео підриву адмінбудівлі ОРУП № 2
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що доказова база у даній справі та справі на яку посилається апелянт не є тотожніми, а тому не приймає до уваги доводи апелянта в цій частині.
За таких обставин, з урахуванням встановлених обставин та наданих доказів, колегія суддів приходить до висновку про правомірність задоволення судом першої інстанції позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування спірних наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що апелянтом будь-яких доводів в частині розрахунку середнього заробітку не наведено.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі позивача.
Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з положеннями ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок стосовно доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, варто звернути увагу на те, що твердження позивача щодо порушення його прав також мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та суб`єктивній думці останнього.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 
Повний текст постанови складено та підписано 16 червня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова