Справа № 452/4057/24 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А. 
Провадження № 22-ц/811/4393/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 травня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
секретаря: Костюк С.О., 
з участю: заявника – ОСОБА_1 , представника апелянта – Куцалаби Г.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – адвоката Куцалаби Галини Василівни на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 подав до суду заяву про визнання недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення опіки та призначення його опікуном.
В обґрунтування заяви покликався на те, що він спільно проживає однією сім`єю з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження матеріально – побутових умов проживання № 104 від 02.10.2024 року.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААБ № 135363 від 28.11.2012 року виданою психіатричною МСЕК відомо, що ОСОБА_2 визнано інвалідом другої групи загального захворювання.
Із акту обстеженні № 104 від 02.10.2024 року відомо, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю II групи психічні розлади, не взмозі самостійно приготувати їжу, за станом здоров`я не може самостійно себе обслуговувати та потребує постійної сторонньої допомоги. Родичів, які б могли допомагати ОСОБА_2 немає. ОСОБА_1 проживає разом із ОСОБА_2 , ведуть спільне господарство, допомагає їй у побуті, закупляє продути, одяг, ліки, тощо.
Заявник зазначав, що є фактичним опікуном, піклувальником ОСОБА_2 . Вони зареєстровані та проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 .
Оскаржуваним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна - задоволено.
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 жительку АДРЕСА_1 - недієздатною.
Встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_1 та призначити її опікуном ОСОБА_1 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого в АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_2 – адвокат Куцалаба Галина Василівна оскаржила таке в апеляційному порядку.
Зазначає, що заявник, не подав жодних документів на підтвердження
перебування у родинних відносинах з недієздатною особою, а відтак не є у
розумінні Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України членом сім`ї чи
близьким родичем особи, стосовно якої подана заява про визнання її недієздатною, а
отже - не належить до осіб, визначених частиною 3 статтею 296 ЦПК України, які
можуть бути заявниками у справі про визнання фізичної особи недієздатною.
Вважає, що суд першої інстанції повинен був повернути заяву ОСОБА_1 ,
оскільки така підписана особою, яка не має права її підписувати, у зв`язку з чим,
така заява, з врахуванням положень пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України -
підлягає поверненню.
Від ОСОБА_1 та органу опіки та піклування виконавчого комітету Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення заявника – ОСОБА_1 на заперечення апеляційної скарги, представника апелянта – ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Задовольняючи заяву про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, суд першої інстанції виходив з того, що призначення ОСОБА_1 опікуном не буде суперечити інтересам недієздатної ОСОБА_2 , так як вони проживають разом однією сім`єю, і ОСОБА_1 має можливість виконувати обов`язки опікуна, оскільки має повну цивільну дієздатність та згідний на призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_2 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом із ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_1 .
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААБ № 135363 від 28.11.2012 року виданою психіатричною МСЕК вбачається, що ОСОБА_2 визнано інвалідом другої групи загального захворювання.
Із акту обстеження № 104 від 02.10.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю II групи психічні розлади, не взмозі самостійно приготувати їжу, за станом здоров`я не може самостійно себе обслуговувати та потребує постійної сторонньої допомоги. Родичів, які б могли допомагати ОСОБА_2 немає. ОСОБА_1 проживає разом із ОСОБА_2 , ведуть спільне господарство, допомагає їй у побуті, закупляє продути, одяг, ліки, тощо.
Відповідно до ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною 1 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦК України).
Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20).
Суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви щодо визнання недієздатною ОСОБА_2 , 10.03.1978 року, встановлення опіки та призначення опікуном ОСОБА_1 .
Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бісковицької сільської ради підтримав заяву ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_4 недієздатною і призначення його її опікуном, оскільки у ОСОБА_4 немає нікого із родичів. ОСОБА_1 доводиться ОСОБА_4 далеким родичем. Він тісно контактував з ОСОБА_5 і її братами, надавав їм всіляку допомогу. ОСОБА_6 неодноразово просив його не залишати ОСОБА_5 без допомоги. Тому, ОСОБА_1 поселився в будинку АДРЕСА_1 і проживає разом із ОСОБА_7 однією
сім`єю.
Рішенням виконавчого комітету Бісковицької сільської ради №148 від 11.12.2024р. був затверджений висновок опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб «Про можливість виконувати обов`язки опікуна громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » згідно якого було вирішено рекомендувати в судовому порядку призначити опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №669 від 01.05.2025року ОСОБА_8 страждає хронічним стійким психічним розладом формі тяжкої розумової відсталості і за своїм психічним станом нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Вона потребує щоденного догляду: придбання та приготування їжі дотримання санітарних умов проживання, лікування, сплати комунальних послуг, який їй надає ОСОБА_1 .
Іншої особи, тим більше родича, який надавав би ОСОБА_9 постійну опіку немає.
Таким чином, вірно встановивши обставини по справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підсів для задоволення заяви.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять посилань на обставини, які б свідчили про його помилковість.
Так, не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, шо суд першої інстанції повинен був повернути заяву ОСОБА_1 , оскільки така підписана особою, яка не має права її підписувати, враховуючи те, що представник заінтересованої особи ОСОБА_2 – адвокат
Куцалаба Г.В. не оскаржувала ухвалу про відкриття провадження у справі, ухвалу про
призначення психіатричної експертизи, з підстав неналежного заявника, а в судовому засіданні 20.11.2025 р. щодо розгляду заяви покладалася на думку суду.
Крім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які інші докази щодо неможливість виконання заявником обов`язків опікуна.
ОСОБА_1 має можливість дбати про ОСОБА_2 , створювати необхідні побутові умови, забезпечувати її доглядом та лікуванням так як фактично проживає з нею по адресу:
АДРЕСА_1 При цьому, заявник, здійснює постійну допомогу та догляд над ОСОБА_2 тобто здійснює фактичне опікунство над нею.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Куцалаби Галини Василівни - залишити без задоволення.
Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2025 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 06.05.2026 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.