ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/20988/24 пров. № А/857/3438/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Мандзія О.П.,
суддів: Гінди О.М., Матковської З.М.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі №380/20988/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій,-
суддя у І інстанції – Хома О.П.,
дата ухвалення рішення – 17.12.2024,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складення повного тексту рішення – не зазначено,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо проведення перерахунку та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки, одноразової грошової допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з січня 2016 року по травень 2017 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплачену у 2015-2017 роках, одноразової грошової допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з січня 2016 року по травень 2017 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що виплачена позивачу сума грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017, одноразової грошової допомоги при звільненні та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, за період з січня 2016 року по травень 2017 року є значно нижчою, аніж повинна бути, оскільки відповідач під час нарахування суми грошової допомоги не врахував індексацію грошового забезпечення. Вважає, що такі дії відповідача порушують його право на повноту отримання грошового забезпечення, тому є протиправними.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки, одноразової грошової допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з січня 2016 року по травень 2017 року включно без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2015-2017 роки, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби та щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, за період з січня 2016 року по травень 2017 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. 
Зокрема апелянт вказує на те, що наказом МВС №73 від 02.02.2016 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, згідно з пунктом 8 якої винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат. Право начальника (командира) органу Держприкордонслужби зменшувати розміри винагороди передбачено пунктом 9 цієї Інструкції. Вказує, що винагорода немає фіксованого розміру та залежить від видатків на грошове забезпечення, а підпунктом 2 пункту 2 Інструкції передбачено лише граничний розмір такої винагороди. Пунктом 6 Інструкції №73 визначено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників. Зазначає, що відповідно до п. 28.3. Інструкції про організацію фінансового господарства в органах Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №155 від 28.02.2006, та до п.4.7.2. наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №208-од від 05.12.2016 «Про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 на 2017 рік» строки виплати грошового забезпечення військовослужбовцям - з 15 по 20 число за звітний місяць. Отже, порядок виплати грошової винагороди та грошового забезпечення також відрізняється. Вказує, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 , зі списків особового складу якої та всіх видів забезпечення був виключений згідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.05.2017 №121 – ос. 
Неповнота проведеного відповідачем при звільненні розрахунку зумовила звернення позивача до суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №380/10489/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2021, позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по 28.05.2017 включно з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, виплату здійснити із урахування виплачених сум.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №380/10489/21 відповідач нарахував та 25.02.2022 виплатив позивачу 31 482 грн 30 к. індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по 28.05.2017, що підтверджується випискою по надходженням АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 
Під час отримання вказаної виплати позивачем встановлено, що до суми грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з січня 2016 року по травень 2017 року не включено індексацію грошового забезпечення.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач діяв не у порядку та не у спосіб визначений законом, як то передбачено ст. 19 Конституції України.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 2011-XII).
Відповідно до пункту 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з п. 2, 4 ст. 9 вказаного Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 2 зазначеної Постанови та з метою впорядкування виплати щомісячної грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ №73 від 02.02.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 №217/28347, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Інструкція №73 від 02.02.2016).
Пунктом 1 Інструкції №73 від 02.02.2016 визначений порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці) та займають посади в Держприкордонслужбі, регіональних управліннях Держприкордонслужби, в загонах морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), в розвідувальному органі Держприкордонслужби, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Держприкордонслужби (далі - органи Держприкордонслужби), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).
Відповідно до пункту 3, зазначеної Інструкції, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Як встановлено судом, при проведенні розрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки відповідач визначив «місячне грошове забезпечення» як базу нарахування цієї допомоги, виходячи із таких його складових: оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, премія. Однак, відповідач не включав до складу «місячного грошового забезпечення» індексацію грошового забезпечення з причин трактування цієї виплати як одноразової, а також не нараховував та не виплачував її позивачу у період 24 місяців, що передували звільненню.
Позивачу, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №380/10489/21 відповідач нарахував та 25.02.2022 виплатив позивачу 31 482 грн 30 к. індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по 28.05.2017, що підтверджується випискою по надходженням АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Поряд з цим, оскільки індексація грошового забезпечення була виплачена позивачу в повному обсязі лише 25.02.2022, на виконання судового рішення, відтак така не включалася до складу місячного грошового забезпечення, з якого у 2016 році обчислювалася грошова допомога на оздоровлення та щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889 за період з січня 2016 року по травня 2017 року включно, що не заперечується відповідачем.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з положеннями ст. 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 6 Закону №1282-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснюється, зокрема, обрахунок грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 11.12.2019 у справі №638/5794/17, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 21.12.2021 у справі №820/3423/18, від 30.11.2023 у справі №380/21619/21.
Відтак, суд першої інстанції правильно вважав, що індексація грошового забезпечення, як його складова, має враховуватись при нарахуванні грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, тому бездіяльність відповідача щодо проведення перерахунку та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 за період з січня 2016 по травень 2017 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення є протиправною, відповідно слід зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017, а також щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» за період з січня 2016 по травня 2017 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення та вже виплачених сум.
Щодо, покликання апелянта на пропуск позивачем строку звернення з адміністративним позовом до суду, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги та зазначає, що відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX та на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Спірні правовідносини щодо нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовця виникли період з січня 2016 року по лютий 2017 року, чинна на той момент редакція статті 233 КЗпП України не обмежувала строк звернення до суду з позовом щодо оплати праці будь-якими строками. Тому доводи апелянта про пропуск строку звернення до суду є безпідставними.
Таким чином, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі №380/20988/24 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. П. Мандзій 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська