Справа № 946/6258/25 
Провадження № 2/946/1313/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді – Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання – Воронової В.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, - 

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2025 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 2,9863 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122081700:01:001:0977.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфіменко М.Д. №353/02-14 від 13 травня 2025 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у зв`язку із тим, що крім нього є інші спадкоємці за законом, які були зареєстровані зі спадкодавцем.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов, справу просить розглянути у його відсутність.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України – за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 травня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, в частині позовних вимог щодо встановлення факту того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не мешкав з померлою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 12 березня 2024 року – залишено без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 2,9863 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122081700:01:001:0977 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №027428 від 09 серпня 2000 року.
Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15 березня 2024 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України – спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України – у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78228535 від 04 вересня 2024 року, наданого приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 – відсутня.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України – спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України – у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являються:
-син ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 20 жовтня 1987 року Кам`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області;
-син ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 02 серпня 1986 року виконкомом Даніловської сільської ради Березанського району Миколаївської області;
-донька ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 , виданим 14 липня 1983 року Кам`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , виданим 12 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, згідно якого встановлено, що ОСОБА_5 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України – для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України – спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України – спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою № 944 від 04 вересня 2024 року, виданою Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України – спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Згідно ч. 2 ст. 1274 спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено відповідною заявою від 15 серпня 2024 року у спадковій справі №118/2024.
Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19.4.1/16569-26-Вих від 04 березня 2026 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виїхав з території України 27 липня 2021 року та по 04 березня 2026 року до України не повертався.
Таким чином встановлено, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживав та у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Письмовою відповіддю приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфіменко М.Д. №353/02-14 від 13 травня 2025 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у зв`язку із тим, що крім нього є інші спадкоємці за законом, які були зареєстровані зі спадкодавцем.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України,ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1225, 1241, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) до  ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), про визнання права власності на спадкове майно– задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 2,9863 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122081700:01:001:0977.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення складено та підписано 21 травня 2026 року. 

Суддя: 	О.Я.Присакар