Справа № 383/493/26
Номер провадження 2-др/383/7/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючої судді - Адаменко І.М., 
за участю секретаря судового засідання -Ляховецької В.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області заяву представника позивача ТОВ «Споживчий центр» Кузьменко Максима Віталійовича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №383/493/26 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Кузьменко Максим Віталійович звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити у цій справі додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.
В обґрунтування заяви вказує, що заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.05.2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 задоволено повністю.У позовній заяві, представником позивача зазначено, що докази щодо понесених судових витрат на оплату правничої допомоги будуть подані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.Між ТОВ «Споживчий центр» та Адвокатьским об`єднанням «ЛексВерітас» 01квітня 2025 року було укладено Договір про надання правничої допомоги №01/25-СЦ. Пунктом 3.1 Договору визначено, що вартість послуг визначається наступнимчином: 6000,00 грн. за один позов без врахування вартості поштових витрат тасудового збору, які сплачуються замовником самостійно.Заявник вважає, що витрати, понесені позивачем на оплату правничої допомоги у цій справі є обґрунтованими та співмірними, тому просить ухвалити додаткове рішення у вказаній справі.
Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду заяв чи клопотань не подав.
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши зміст заяви про ухвалення додаткового рішення у справі щодо витрат на правничу допомогу та дослідивши докази у їх сукупності дійшов висновку про задоволення заяви виходячи з наступного.
Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.05.2026 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр`задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №31.10.2023-100001128 від 31.10.2023 року у загальному розмірі 11880,00 грн, а також судовий збір в розмірі 2662,40 грн (а.с.47-54). 
Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи № 910/13071/19. 
Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України.
Зокрема, ст.903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно ст.30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.
Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що при подачі позову до суду представником позивача ТОВ «Споживчий центр», Кузьменко Максимом Віталійовичем в позовній заяві, ар.7 зворот, в прохальній частині п.4, зазначено, що докази щодо понесених судових витрат на оплату правничої допомоги будуть подані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення (а.с.7 зворот).
01 квітня 2025 між Адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕРІТАС», в особі керуючого адвоката Моісеєнка Максима Юрійовича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в особі директора Холода Олександра Володимировича укладено Договір №01/25-СЦ про надання правничої допомоги (а.с.60).
Пунктом 1 п.п. 1.1. вказаного Договору визначено, що виконавець бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.
Згідно п.1 п.п.1.2. Договору сторони погодили наступний обсяг робіт: Виконавець зобов`язується скласти позови до фізичних осіб (боржників) простягнення боргу та передати Замовнику для подачі в суд а також надати супутніконсалтингові послуги з приводу проведення претензійно позовної роботи. При цьомуподання позовів відбувається виключно через підсистему «Електронний Суд`Замовника. Сторони погодили, що позовні заяви будуть підписані безпосередньоЗамовником.
Пунктом 3 п.п. 3.1 Договору визначено, що вартість послуг визначається наступнимчином: 6000,00 грн. за один позов без врахування вартості поштових витрат тасудового збору, які сплачуються замовником самостійно.
31 грудня 2025 року між Адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕРІТАС», в особі керуючого адвоката Моісеєнка Максима Юрійовича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в особі директора Холода Олександра Володимировича укладено Додаткову угоду №6 до Договору №01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025 року, відповідно якої сторони погодили змінити п.2.1. Договору та викласти його в наступній редакції: «п.2.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і дії до тридцять першого грудня дві тисячі двадцять шостого року включно, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.» (а.с.61).
На виконання умов договору представником позивача у строки, визначені п.8 ст.141 ЦПК України, подано до суду:
- звіт від 18.05.2026 року про виконану роботу відповідно до Договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від «01»квітня 2025 року, відповідно до якого на дату звернення адвокатом надано наступніпослуги:1) на підставі прийнятого Замовником рішення щодо звернення з позовом до відповідача по справі, сформовано запит на складання розрахунку ціни позову таотримання переліку необхідних доказів; 2) складено позов (на підставі отриманих документів); 3) роздруковано позов, додатки до позову та один примірник позову здодатками надано Замовнику для відправлення відповідачу;4) замовлено сплату судового збору;5) проведена детальна консультація Замовника щодо дій після відкриттяпровадження у справі та надано інші консалтингові послуги в розрізі проведенняпретензійно-позовної роботи (а.с.63 зворот).
- платіжну інструкцію №СЦ00106860 від 19 травня 2026 року з якої вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» сплатило на користь Адвокатського об`єднання «ЛЕКС ВЕРІТАС» кошти в сумі 6000,00 грн, призначення платежу: оплата за надання правничої допомоги згідно додаткової угоди №1 до договору №01/25 – СЦ від 01.04.2025 року за позовом ОСОБА_1 , без ПДВ (а.с.63).
Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;  складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;  представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Згідно з положеннями ч.5, 6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Таким чином, позивачем до закінчення судових дебатіву справі зроблено заяву про понесені ним судові витрати на правничу допомогу, та у строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України подано відповідні докази.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, суд приймає до уваги конкретні обставини справи, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу разом із позовом та приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу, заявлені позивачем у розмірі 6000,00 грнузгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а також враховуючи складність справи та фактично виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що заяву представника позивача ТОВ «Споживчий центр», Кузьменка Максима Віталійовича слід задовольнити та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 користь ТОВ «Споживчий центр» 6000,00 гривень у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 15, 133, 137, 141, 246, 247, 270 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ТОВ «Споживчий центр», Кузьменка Максима Віталійовича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 6000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, поштовий індекс 01032.
Відповідач: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Повне додаткове рішення складено 27.05.2026 року.

Суддя І. М. Адаменко