ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
24 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/666/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року 
у справі №280/666/24 
за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» 
про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі,- 
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», в якому просив надати позивачу дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», що перебуває у податковій заставі. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, з орендної плати з юридичних осіб, з орендної плати з юридичних осіб, з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, з надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти, з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім РО та з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім РО. Враховуючи несплату заборгованості у добровільному порядку, а також повернення без виконання платіжних інструкцій, позивач просить задовольнити позовні вимоги та надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року позов задоволено. 
Надано Головному управлінню ДПС у Запорізькій області дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу в розмірі 47794130,54 грн за рахунок майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», що перебуває у податковій заставі.
Суд виходив з того, що податковий борг платника податків може бути погашений за рахунок будь-якого майна такого платника (з урахуванням обмежень, визначених ПК України, а також іншими законодавчими актами), переданого у податкову заставу, при цьому рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі, приймається на підставі рішення суду. Це стосується і цілісного майнового комплексу підприємства, майно якого перебуває в державній або комунальній власності, а також майна підприємства, щодо якого прийнято рішення про приватизацію. Стосовно такого майна нормою пункту 95.9 статті 95 ПК встановлено окрему процедуру продажу, яку контролюючий орган може розпочати після отримання дозволу суду на погашення податкового боргу платника податків за рахунок звернення стягнення на це майно.
Суд, враховуючи висновки Верховного Суду в постанові від 28.03.2023 у справі № 440/11471/21, відхилив твердження відповідача про необхідність надання позивачу попередньої згоди державного органу, уповноваженого здійснювати управління корпоративними правами ТОВ «ЗТМК», тобто Фонду державного майна України, на продаж майна підприємства.
Суд з`ясував, що у відповідача наявний податковий борг внаслідок несплати в установлений законом строк узгоджених сум податкових зобов`язань в загальному розмірі 47 794 130,54 грн; платнику податків направлено податкову вимогу про сплату податкового боргу не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дня звернення до суду з даним позовом; на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, відсутні кошти; у платника податків - боржника є майно, яке передано у податкову заставу і за рахунок вартості якого може бути погашено податковий борг. 
При цьому, контролюючим органом здійснювалися послідовні дії (передбачені законодавством) щодо погашення податкового боргу відповідачем, які повинні передувати зверненню до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що суд неповно дослідив обставини у справі та не надав оцінки доводам відповідача. Відповідач посилається на мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна. Таким чином, відповідач вважає, що заходи стягнення, встановлені ст. 95 Податкового кодексу України, зокрема, продаж майна, не можуть бути застосовані щодо державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків. Звертає увагу, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.08.2021, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2021 та постановою Верховного Суду від 23.05.2022, розірвано договір про заснування Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» № 85 від 22.02.2013, укладений між Фондом державного майна України та Компанією «Толексіс Трейдінг Лімітед» в повному обсязі та зобов`язано ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» повернути до сфери управління Фонду державного майна України майно, визначене в «Акті приймання-передачі майнового комплексу Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» від 31.12.2013 з додатками №№ 1-5 і передавальному акті від 30.09.2015 № 284 з додатком № 1 (передавальний баланс).
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд залишити рішення суду першої інстанції.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.2 ст.308 КАС України).
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» зареєстрований в якості юридичної особи та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Запорізькій області.
За даними інтегрованих карток платника податку ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» станом на день подання позовної заяви за відповідачем обліковувався податковий борг: 
- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (м. Запоріжжя/18010400) у сумі 556603,27 грн., який виник у зв`язку з несплатою в повному обсязі самостійно визначених податкових зобов`язань згідно поданих до контролюючого органу податкових декларацій за 2022 рік та за 2023 рік; 
- з орендної плати з юридичних осіб (м. Запоріжжя) у сумі 47 002 410,16 грн, який виник у зв`язку з несплатою в повному обсязі самостійно визначених податкових зобов`язань згідно поданих до контролюючого органу податкових декларацій за 2022 рік та за 2023 рік;
- з орендної плати з юридичних осіб (м. Вільнянськ) у сумі 54415,20 грн, який виник у зв`язку з несплатою в повному обсязі самостійно визначених податкових зобов`язань згідно поданих до контролюючого органу податкових декларацій за 2022 рік та за 2023 рік;
- з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (м. Запоріжжя/19010100) у сумі 288,71 грн, що виник у зв`язку з несплатою в повному обсязі самостійно визначених податкових зобов`язань згідно поданих до контролюючого органу податкових декларацій з екологічного податку від 05.05.2023, від 02.08.2023, від 31.10.2023.
Водночас, з наданих до суду 03.04.2025 інтегрованих карток відповідача встановлено, що товариство сплатило зазначену у позовній заяві заборгованість з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (м. Запоріжжя/19010100) 12.02.2024. Заборгованість, що виникла в подальшому, не стосується предмета спору.
- з надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (м. Запоріжжя/19010200) у сумі 167805,01 грн, який виник у зв`язку з несплатою податкових зобов`язань згідно поданих відповідачем податкових декларацій з екологічного податку від 06.05.2022, від 05.08.2022, від 08.11.2022, від 09.02.2023, від 08.02.2023, від 05.05.2023, від 02.08.2023, від 31.10.2023.
З наданих до суду 03.04.2025 інтегрованих карток відповідача вбачається, що заборгованість з надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (м. Запоріжжя/19010200) зменшена за рахунок подання підприємством уточнюючих податкових декларацій, а саме: від 29.07.2024 (-137 503,36 грн, -11 901,55 грн, -2 376,84 грн, -2 331,15 грн, всього 154 112,90 грн), отже несплачений залишок становить 13692,11 грн. Заборгованість, що виникла в подальшому, не стосується предмета спору.
-з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім РО (м. Запоріжжя/19010300) у сумі 162886,45 грн у зв`язку з несплатою в повному обсязі самостійно визначених відповідачем податкових зобов`язань згідно поданих до контролюючого органу податкових декларацій з екологічного податку від 06.05.2022, від 05.08.2022, від 08.11.2022;
-з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім РО (м. Запоріжжя/19010300) у сумі 4 687,65 грн у зв`язку з несплатою в повному обсязі самостійно визначених відповідачем податкових зобов`язань згідно поданих до контролюючого органу податкових декларацій з екологічного податку від 06.05.2022, від 05.08.2022, від 08.11.2022, від 08.02.2023, від 05.05.2023, від 02.08.2023, від 31.10.2023.
З наданих до суду 03.04.2025 інтегрованих карток відповідача вбачається, що заборгованість з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім РО (м. Запоріжжя/19010300) сплачена відповідачем частково – 12.02.2024 в сумі 564,30 грн, отже несплачений залишок становить 4123,35 грн. Заборгованість, що виникла в подальшому, не стосується предмета спору.
12.05.2023 податковий орган сформував та направив товариству податкову вимогу форми «Ю» № 0000249-1305-0801 на загальну суму 55 726 580,96 грн. Податкова вимога отримана відповідачем 16.05.2023, що сторонами не заперечується.
12.05.2023 уповноваженою особою ГУ ДПС у Запорізькій області Павлих О.М., відповідно до ст. 89 ПК України прийнято рішення № 221/08-01-13-05-14 про опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», у податкову заставу.
На підставі зазначеного рішення податковим керуючим Волковою М.С. складено акти опису майна від 29.05.2023 на суму 21 815 793,14 грн та від 27.11.2023. Акти направлені відповідачу та отримані ним 06.06.2023 та 04.12.2023 відповідно.
Також, уповноваженою особою ГУ ДПС у Запорізькій області Павлих О.М., відповідно до п. 95.5 ст. 95 ПК України ухвалено рішення від 16.06.2023 № 45/4-0801 та від 05.09.2023 № 218/4-0801 про стягнення коштів платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (ЄДРПОУ 38983006) з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.
На відкриті банківські рахунки підприємства в банках (АТ «ПУМБ», ФІЛІЯ-ЗОУ АТ «ОЩАДБАНК», АТ «БАНК АЛЬЯНС», АТ «УКРЕКСІМБАНК», ПАТ «МТБ БАНК») позивачем направлені платіжні інструкції про примусове списання (стягнення) коштів, які повернуті без виконання (крім платіжної інструкції від 07.09.2023 № 1585, за якою в АТ «ПУМБ» списано 2 650,73 грн).
За таких обставин контролюючий орган вважає наявними підстави для звернення до суду з позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).
Згідно з положеннями статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Положеннями пунктів 89.1, 89.2, 89.8 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що право податкової застави виникає: пп.89.1.1 - у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; пп. 89.1.2 - у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; пп.89.1.3 - у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.
З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.
Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 ПК України).
За правилами п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з положеннями абз.2 п. 95.5 ст. 95 ПК України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.
У таких випадках:
рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;
рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.
Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Тобто, з аналізу вказаних положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства вбачається, що за наявності відповідних обставин, а саме: якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені Податковим кодексом України строки, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість, контролюючий орган за рішенням його керівника (його заступника або уповноваженої особи) наділений правом для здійснення стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, без звернення до суду.
Податковий борг платника податків може бути погашений за рахунок будь-якого майна такого платника, переданого у податкову заставу, при цьому рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі, приймається на підставі рішення суду.
Суд апеляційної інстанції враховує, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28 березня 2023 року у справі № 440/11471/21 зробив висновок, що обов`язковими умовами, наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду із даним позовом є:
наявність у платника податків боргу зі сплати податків, зборів, обов`язкових платежів;
сума заборгованості платника податків на момент звернення контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку;
відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; 
наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.
Саме сукупність вказаних обставин наділяє контролюючого орган правом на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.
До предмету доказування у справі, що розглядається, входять обставини щодо переліку усіх відкритих платником податків банківських рахунків, наявність/відсутність на таких рахунках грошових коштів, необхідних для погашення наявної у відповідача суми податкового боргу, а також вчинення податковим органом дій щодо стягнення коштів з таких рахунків.
В спірному випадку, як з`ясовано судом вище, в інтегрованих картках відповідача на час вирішення спору обліковується податковий борг в розмірі 47794130,54 грн, який виник та обліковується за відповідачем на підставі поданих податкових декларацій до контролюючого органу, в яких визначено грошові зобов`язання, що не сплачені в повному обсязі у встановлені строки.
Також матеріали справи засвідчують: факт направлення платнику податків податкової вимоги про сплату податкового боргу не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дня звернення до суду з відповідним позовом; факт наявності у платника податків - боржника майна, яке передано у податкову заставу.
На підтвердження відсутності коштів на рахунках платника контролюючим органом подані платіжні інструкції, направлені 28.02.2025 до ФІЛІЇ-ЗОУ АТ «ОЩАДБАНК», АТ «Укрексімбанк», ПАТ «МТБ БАНК», АТ «БАНК АЛЬЯНС», АТ «ПУМБ» з метою стягнення податкового боргу, які повернуті без виконання, про що містяться відповідні відмітки банківських установ. 
Дослідивши вказані платіжні інструкції, суд апеляційної інстанції з`ясував, що повернення без виконання платіжних інструкцій на примусове списання (стягнення) коштів від 28.02.2025:
№№2490, 2491, 2492, 2493, 2494, 2495, 2496, 2497, 2498, 2507 здійснено ФІЛІЄЮ-ЗОУ АТ «ОЩАДБАНК» з підстав інших, ніж відсутність коштів на рахунку, зокрема, з посиланням на п.2 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; п.12, 27, 80 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року №163 – кошти арештовані для виконання іншого виконавчого документу;
№№ 2499, 2500, 2501, 2502, 2503 здійснено АТ «Укрексімбанк» - у зв`язку з відсутністю коштів на рахунку відповідно до п.12, 27 розділу І та п.69 розділу IV Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року №163;
№№ 2504, 2505, 2506 здійснено ПАТ «МТБ БАНК» - у зв`язку з відсутністю коштів на рахунку відповідно до п.12, 27 розділу І та п.69 розділу IV Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року №163;
№ 2508 здійснено АТ «БАНК АЛЬЯНС» - відповідно до п.12, 27, 68, 69, 80 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року №163, у зв`язку з наявністю інших виконавчих документів; 
№№ 2509, 2510 здійснено АТ «ПУМБ», в тому числі, відповідно до п.12, 27 та на підставі п.69 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року №163, у зв`язку з тим, що на рахунку платника коштів немає і протягом попереднього операційного дня кошти на його рахунок не надходили;
№ 2511 здійснено АТ «ПУМБ» - на підставі п.п.12, 27, 67 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року №163, - скорочене найменування платника, зазначене у платіжній інструкції, не відповідає скороченому найменуванню платника, яке міститься у ЄДР;
№ 2513 здійснено АТ «ПУМБ» згідно пп.12, 27 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року №163, на підставі ч.2 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», крім того, скорочене найменування платника, зазначене у платіжній інструкції, не відповідає скороченому найменуванню платника, яке міститься у ЄДР.
Таким чином, враховуючи, що частина із вказаних платіжних інструкцій на примусове списання коштів повернена банківськими установами не з підстав відсутності коштів на рахунках платника податків, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем в установленому порядку не доведена наявність такої обов`язкової умови для виникнення у нього права на звернення до суду із цим позовом як неможливість стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, через відсутність коштів платника на таких рахунках.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для надання позивачу дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», що перебуває у податковій заставі, оскільки контролюючим органом не вжито усіх передбачених законом заходів щодо стягнення податкового боргу.
Стосовно посилання відповідача в апеляційній скарзі, що товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» є підприємством державного сектору економіки, частка Держави в статутному капіталі становить 51%, господарська діяльність товариства контролюється, координується і узгоджується Фондом державного майна України, до того ж товариство включено до переліку об`єктів великої приватизації, що підлягають приватизації, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наведеним з цього приводу доводам відповідача з огляду на те, що предметом спору у цій справі є питання надання дозволу контролюючому органу на погашення суми податкового боргу відповідача за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, а не дії контролюючого органу щодо продажу майна шляхом проведення аукціону та порядок його реалізації. 
Виходячи з правого регулювання спірних відносин, обставини, на які посилається відповідач, жодним чином не впливають на право контролюючого органу звернення до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Відповідно до п. 95.9 ст. 95 ПК України у разі якщо продажу підлягає цілісний майновий комплекс підприємства, майно якого перебуває у державній або комунальній власності, чи якщо згідно із законодавством з питань приватизації для відчуження майна підприємства необхідна попередня згода органу приватизації або іншого державного органу, уповноваженого здійснювати управління корпоративними правами, продаж майна такого підприємства організовується державним органом приватизації за поданням відповідного контролюючого органу із дотриманням законодавства з питань приватизації. При цьому інші способи приватизації, крім грошової, не дозволяються.
Державний орган приватизації зобов`язаний організувати продаж цілісного майнового комплексу протягом 60 календарних днів з дня надходження подання контролюючого органу.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що податковий борг платника податків може бути погашений за рахунок будь-якого майна такого платника, переданого у податкову заставу, при цьому рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі, приймається на підставі рішення суду. Це стосується і цілісного майнового комплексу підприємства, майно якого перебуває в державній або комунальній власності, а також майна підприємства, щодо якого прийнято рішення про приватизацію. Стосовно такого майна нормою пункту 95.9 статті 95 ПК встановлено окрему процедуру продажу, яку контролюючий орган може розпочати після отримання дозволу суду на погашення податкового боргу платника податків за рахунок звернення стягнення на це майно.
Статтею 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» від 29.11.2001 N2864-III встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.
Відповідно до статті 2 цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Суд апеляційної інстанції враховує, що Верховний Суд в постанові від 24.04.2020 у справі № 822/1262/17 виснував, що дія Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» розповсюджується на механізм звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, а не контролюючим органом.
Таку ж позицію підтримала і судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.03.2023 у справі №440/11471/21, відступивши при цьому від висновку Верховного Суду, викладеному в постановах від 25.03.2021 у справі №806/1453/17, від 11.02.2020 у справі №818/1604/16, від 31.03.2020 у справі №818/2857/14, від 19.01.2021 у справі №808/3932/15, відповідно до якого у спорах про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі, вирішуючи питання погашення податкового боргу, прерогативу над нормами Податкового кодексу України мають норми Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», яким встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств.
Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи, що за встановлених у справі обставин контролюючим органом не в повній мірі дотримано законодавчо встановлений порядок щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі. 
Суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у справі №280/666/24 скасувати, ухвалити нове рішення.
В позові відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров