27.05.2026 
Справа № 482/63/26 
Номер провадження 2/482/680/2026 

РІШЕННЯ
Іменем України

27 травня 2026 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Кічули В.М., за участю секретаря судового засідання Алєксєєнко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:
Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 .
Позовна заява обґрунтована тим, що 29.08.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 4927725, за яким відповідач отримав кредиту розмірі 35000,00 грн., та 18.10.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір № 73271129, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн.
Позивач вказує, що в результаті укладення 22.04.2025 року із товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» договору факторингу № 22042025 та 14.06.2021 року із товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договору факторингу № 14/06/21, до якого, в тому числі, додатковою угодою № 2 від 28.07.2021 року, додатковою угодою № 7 від 13.06.2022 року та додатковою угодою № 48 від 21.02.225 року було внесено зміни, до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаними вище кредитними договорами.
Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, у нього перед позивачем утворилася заборгованість:
•за кредитним договором № 4927725 від 29.08.2024 року у розмірі 135450,00 грн., з яких 35000,00 грн. — заборгованість за основною сумою боргу, 82950,00 грн. — заборгованість за процентами та 17500,00 грн. — заборгованість за штрафами;
•за кредитним договором № 73271129 від 18.10.2024 року у розмірі 8095,00 грн., з яких 2500,00 грн. — заборгованість за основною сумою боргу, 600,00 грн. — заборгованість за відсотками та 4995,00 грн. — заборгованість за пенею,
яку позивач просив суд стягнути з відповідача разом із сумою судових витрат.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій позов визнав, але просив звільнити його від сплати процентів та штрафних санкцій за кредитними договорами, посилаючись на те, що з 2020 року він являється військовослужбовцем Збройних Сил України. Справу просив слухати за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

29.08.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4927726, за яким відповідач отримав кредит в сумі 35000,00 грн. (п. 1.2 Договору), строком на 360 днів (п. 1.3 Договору), із стандартною процентною ставкою у розмірі 1,0% за кожен день користування кредитом, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 (п. 2.1 Договору).
Відповідно по 6.3 Договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) клієнтом своїх грошових зобов`язань за Договором товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний на вимогу товариства сплатити товариству штраф: у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежно виконаного грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання.
При цьому договір № 4927726 від 29.08.2024 року, паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта, підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Також факт надання кредитних коштів відповідачу підтверджується інформацією товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек» щодо перерахування коштів в сумі 35000,00 грн. 29.08.2024 року на картку НОМЕР_2 .
22.04.2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» було укладено договір факторингу № 22042025 року, за яким до позивача перейшло право вимоги во відповідача за вказаним вище договором.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 22042025 від 22.04.2025 року до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 4927725 (номер у реєстрі 1537).
Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором за період з 29.08.2024 року по 22.04.2025 року, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором дорівнює 135450,00 грн., з яких: 35000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 82950,00 грн. заборгованості за процентами та 17500,00 грн. заборгованості за штрафами.

18.10.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит № 73271129, за яким відповідач отримав кредит в сумі 2500,00 грн. (п.п. 2.2.1 Договору), строком на 24 дні (п.п. 2.2.2 Договору), з процентною ставкою — 1,00% в день (п.п. 2.2.3 Договору).
Відповідно до п.п. 10.5.2 Договору, якщо сума кредиту, що надається позичальнику за Договором, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, за користування кредитом (його частиною) понад встановлений договором строк, у випадку невиконання позичальником умов договору, кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному у п. 2.2 Договору з першого дня понадстрокового користування кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування».
При цьому договір № 73271129 від 18.10.2024 року, паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта, підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
14.06.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу № 14/06/21 року, до якого, в тому числі додатковими угодами № 2 від 28.07.2021 року, № 7 від 13.06.2022 року та № 48 від 21.02.2025 року було внесено зміни, та за якими до позивача перейшло право вимоги во відповідача за вказаним вище договором.
Згідно витягу з реєстру боржників № 44 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 73271129 (номер у реєстрі 2708).
Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором за період з 18.10.2024 року по 21.02.2025 року, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором дорівнює 8095,00 грн., з яких: 2500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 600,00 грн. заборгованості за відсотками та 4995,00 грн. заборгованості за пенею.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
У статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до усталеної судової практики, зокрема викладеної у Постанові ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у постанові ВП ВС від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір № 4927725 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.08.2024 року та договір про надання коштів у кредит № 73271129 від 18.10.2024 року укладені у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення, із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Виходячи з вищенаведеного, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за вказаними договорами, позов в частині стягнення з відповідача тіла кредиту підлягає задоволенню, оскільки факт укладення кредитних договорів та видачі кредитних коштів підтверджено матеріалами справи, та не заперечується відповідачем. 

Щодо нарахування відсотків, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_3 від 15.09.205 року № 1346/Ф, ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, загалом, у період з 17.08.2020 року по 26.07.2025 року, та зокрема у період виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 від 17.02.2026 року № 120, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом в військовій частині НОМЕР_4 .
Згідно скрін-знімку ОСОБА_1 має статус Посвідчення учасника бойових дій, номер паперового документа: НОМЕР_5 , дата надання статусу: 10.04.2015 року.
Також із анкети-опитувальника клієнта-фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІКС ТОВ «Лінеура Україна»), при укладанні договору № 4927725 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.08.2024 року, ОСОБА_1 вказав, що він є керівником, заступником з озброєння.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Враховуючи викладені обставини, суд проходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та неустойкою (штрафом, пенею). 
При вирішенні справи щодо вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості за штрафом та пенею, судом також враховано, що відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції закону України № 2120-IX від 15.03.2022 року) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань і така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків, яким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, зокрема, договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діяв на час виникнення правовідносин між позивачем і відповідачем та діє до тепер.
Враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 791,04 грн. судового збору, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог (26,12 %).
Керуючись ст. ст. 77-81, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за:
•договором № 4927725 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.08.2024 року у розмірі 35000,00 (тридцять п`ять тисяч) грн., що є заборгованістю за основною сумою боргу;
•договором надання коштів у кредит № 73271129 від 18.10.2024 року у розмірі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) грн., що є заборгованістю за основною сумою боргу,
а разом 37500,00 (тридцять сім тисяч п`ятсот) грн.
У задоволенні решти позовних вимог — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) 791,04 (сімсот дев`яносто одна гривня 04 копійки) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя В.М. Кічула