ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"25" червня 2026 р. Cправа № 902/481/26   

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., за участю секретаря судового засідання Ткача Д.В., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартал Н" (пров. Дунайської флотилії, 41, м. Миколаїв, 54051) 
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВН ЛІМІТЕД" (вул. Миколи Оводова, 38, м. Вінниця, 21050) 
про стягнення 488 032,25 грн
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду Вінницької області через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява № б/н від 13.04.2026 (вх. № 530/26 від 13.04.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартал Н" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВН ЛІМІТЕД" про стягнення 488 032,25 грн, з яких: 319 500,00 грн - основний борг; 45 475,20 грн - інфляційні втрати та 123 057,05 грн - пеня.
Позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги на підставі порушення відповідачем умов Договору № 13032021 ЛВН-МН від 18.03.2021, зокрема в частині неналежного виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати виконаних робіт.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2026, вказану позовну заяву розподілено судді Тварковському А.А.
У подальшому, відповідно до пункту 4.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Вінницької області та на підставі службової записки № 902/481/26 від 14.04.2026 начальника відділу аналітики та судової статистики, 14.04.2026 здійснено передачу судової справи раніше визначеному складу суду - судді Матвійчуку В.В.
Суд за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 902/481/26 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 12.05.2026, про що 17.04.2026 було постановлено відповідну ухвалу.
Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 25.06.2026, про що 12.05.2026 постановлено відповідну ухвалу.
На визначений час у судове засідання 25.06.2026 повідомлені належним чином сторони не з`явилися, у зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.
Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (Закон України від 17.07.1997 № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).
Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.
Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.
Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.
З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У судовому засіданні 25.06.2026 прийнято судове рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,
ВСТАНОВИВ:
18.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мартал Н" (позивач, за Договором - Підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛВН ЛІМІТЕД" (відповідач, за Договором - Замовник) було укладено Договір № 13032021 ЛВН-МН.
Відповідно до п. 3.1 Договору Підрядник зобов`язується виконувати за завданням Замовника Роботи, визначені в Додатках до Договору, та передавати результати виконання цих Робіт Замовнику, а Замовник зобов`язується приймати результати цих Робіт і сплачувати їх вартість на умовах та у строки, передбачені в Додатках до Договору. Право власності на результат Роботи, виконаної Підрядником, передається в повному обсязі Замовнику.
Пунктами 5.1 та 5.3 Договору визначено, що строки виконання Робіт визначаються Сторонами у відповідних Додатках до Договору. Датою закінчення виконання певних робіт вважається дата їх прийняття Замовником за актом приймання-передачі.
Умовами пункту 6.1 Договору передбачено, що вартість виконуваних Робіт визначається у Додатках до Договору, які є невід`ємною частиною цього Договору та складається з витрат Підрядника на Матеріали/Інструменти та вартості Робіт, що виконуються Підрядником за цим Договором. Загальна вартість робіт за даним Договором визначається як сума вартості всіх робіт, зазначених у Додатках до Договору, укладених впродовж усього строку дії цього Договору.
Згідно із п. 6.3 Договору Замовник зобов`язується здійснювати оплату вартості Робіт згідно порядку, встановленого у Додатках до Договору.
Оплата робіт за Договором здійснюється в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Підрядника (п. 6.4 Договору).
У пункті 6.6 Договору сторони погодили порядок прийняття результату виконаних Робіт. 
Впродовж 2 (двох) робочих днів від моменту завершення Роботи, але в будь-якому випадку, не пізніше 2 (двох) робочих днів після настання кінцевих строків виконання Робіт за відповідним Додатком до Договору, Підрядник зобов`язується передати, а Замовник прийняти результати виконаних Робіт за відповідним Додатком до Договору. Фактична передача результату виконаної Роботи оформлюється на підставі двостороннього акту приймання-передачі виконаних робіт (далі по тексту - Акти приймання), який підписується обома Сторонами. Обов`язок по підготовці проекту Акту приймання у 2 (двох) примірниках покладається на Підрядника (пп. 6.6.1 Договору).
Підписання Сторонами Актів приймання здійснюється виключно за умови попереднього підписання Сторонами актів на закриття прихованих робіт, у випадку здійснення Підрядником прихованих робіт та/або у разі якщо згідно вимог чинних державних будівельних норм, стандартів, чинного законодавства України, відповідні приховані роботи підлягають прийманню за відповідними актами на закриття прихованих робіт. Підрядник до початку приймання прихованих робіт сповіщає Замовника (представника Замовника) про готовність окремих прихованих робіт та приступає до виконання наступних робіт тільки після підтвердження Замовником відповідної якості виконання попередніх прихованих робіт в актах на закриття прихованих робіт. Якщо закриття прихованих робіт виконано без підтвердження Замовника (представника Замовника) або Замовник не був проінформований про це у порядку, передбаченим даним пунктом Договору, то на вимогу Замовника Підрядник зобов`язаний за свій рахунок розкрити будь-яку частину прихованих робіт або відповідальних конструкцій, а потім відновити її (пп. 6.6.2 Договору). 
Приймання - передача закінчених робіт проводиться у разі позитивного результату попереднього їх випробування, що фіксується шляхом підписання Сторонами відповідного Акту проведення випробувань, якщо проведення такого випробування випливає із характеру робіт або якщо Сторони передбачили проведення такого випробування у додатках, додаткових угодах до Договору (пп. 6.6.3 Договору).
В момент фактичного прийняття результату Роботи Замовник зобов`язується оглянути його на предмет наявності недоліків або дефектів. Замовник, який прийняв результати Робіт без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки або дефекти результатів Робіт, які могли бути встановлені під час звичайного огляду (явні недоліки). У випадку виявлення недоліків або Дефектів Сторонами погоджується окремо порядок і строки їх усунення або відшкодування (пп. 6.6.4 Договору).
Замовник, який виявив після приймання результату Роботи будь-які відступлення від умов цього Договору (Додатків до Договору) або інші недоліки або дефекти, які не могли бути встановлені під час звичайного огляду (приховані недоліки), у тому числі ті, які були умисно приховані Підрядником, зобов`язаний повідомити про це Підрядника негайно після їх виявлення (пп. 6.6.5 Договору).
У разі виникнення між Замовником і Підрядником спору з приводу недоліків або дефектів виконаної Роботи або їх причини на вимогу будь-якої Сторони має бути призначена експертиза. Сторони домовилися, що витрати на проведення експертизи несе Сторона, яка вимагала її проведення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну. У випадку якщо за результатами експертизи виявиться, що Сторона, яка понесла витрати по проведенню експертизи не винна в порушенні умов договору, - інша сторона зобов`язана відшкодувати їй витрати понесені у зв`язку з проведенням експертизи (п. 6.6.6 Договору).
У випадках, коли Робота виконана Підрядником із відступом від умов Договору (Додатків до Договору), наслідком чого стало погіршення результату Роботи або виявлення недоліків або дефектів, які роблять неможливим використання результату Роботи відповідно до Договору або звичайного використання роботи такого характеру, Замовник має право на власний розсуд вимагати від Підрядника: безкоштовного усунення недоліків або дефектів; пропорційного зменшення встановленої вартості Роботи; безкоштовного виконання Роботи знову із відшкодуванням Замовнику збитків, спричинених простроченням виконання цих Робіт; самостійно (або із залученням третіх осіб) усунути виявлені недоліки або дефекти робіт із правом наступного відшкодування Підрядником витрат Замовника на усунення недоліків/дефектів Робіт (пп. 6.6.7 Договору).
Якщо відхилення у Роботі від умов Договору (Додатків до Договору) або інші недоліки у Роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений Замовником розумний строк, Замовник має право відмовитися від Договору (Додатків до Договору) та вимагати відшкодування збитків (пп. 6.6.8 Договору).
Якщо впродовж 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання Акту приймання Замовник не підписав Акт приймання або не заявив про недоліки робіт - роботи вважають прийнятими Замовником без зауважень (на момент приймання) та підлягають оплаті (пп. 6.6.9 Договору).
Відповідно до п. 8.5 Договору к випадку порушення Замовником встановлених строків оплати вартості Робіт, Замовник зобов`язаний сплатити на користь Підрядника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сторони домовилися, що відповідальність, зазначена в абзаці першому даного пункту Договору, застосовується до розрахунків на умовах пост оплати.
Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.
Відповідно до пункту 1 Додатка № 32 від 20.03.2024 до Договору Замовник доручив Підряднику виконання робіт та зобов`язався прийняти їх результат і здійснити оплату, а Підрядник, у свою чергу, зобов`язався виконати такі роботи:
Демонтажні роботи, а саме демонтаж існуючих сорочок охолодження з нержавіючої сталі AISI430 з шести дріжджових танків об`ємом 20 м3 (інвентарні №№ 900005645, 90005646, 900005648, 900005649, 900005651, 900005647). Загальна вартість зазначених робіт становить 324 000,00 грн, у тому числі ПДВ – 54 000,00 грн.
Виготовлення металоконструкцій, а саме виготовлення п`яти комплектів сорочок охолодження (кожен комплект складається з верхньої та нижньої частин із робочим об`ємом 0,048 м3 та 0,060 м3 відповідно) з нержавіючої сталі AISI304 для дріжджових танків об`ємом 20 м3. Загальна вартість зазначених робіт становить 315 000,00 грн, у тому числі ПДВ – 52 500,00 грн.
Монтажні роботи, а саме монтаж сорочок охолодження (верхня та нижня частини) з нержавіючої сталі AISI304 на шість дріжджових танків об`ємом 20 м3 (інвентарні №№ 900005645, 90005646, 900005648, 900005649, 900005651, 900005647). Загальна вартість зазначених робіт становить 324 000,00 грн, у тому числі ПДВ – 54 000,00 грн.
Таким чином, Додатком № 32 до Договору сторони погодили перелік, обсяг та вартість демонтажних, монтажних робіт, а також робіт з виготовлення металоконструкцій, що підлягали виконанню Підрядником на загальну суму 963 000,00 грн, у тому числі ПДВ.
Пунктом 4 Додатка № 32 до Договору сторони погодили порядок та строки здійснення розрахунків за виконання робіт, визначивши поетапну оплату їх вартості, а саме:
перший етап – 481 500,00 грн, у тому числі ПДВ – 80 250,00 грн, що підлягає сплаті Замовником протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання Додатка на підставі рахунку Підрядника;
другий етап – 162 000,00 грн, у тому числі ПДВ – 27 000,00 грн, що підлягає сплаті протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання сторонами Акта приймання-передачі виконаних робіт, передбачених пунктом 1.1 Додатка;
третій етап – 157 500,00 грн, у тому числі ПДВ – 26 250,00 грн, що підлягає сплаті протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання сторонами Акта приймання-передачі виконаних робіт, передбачених пунктом 1.2 Додатка;
четвертий етап – 162 000,00 грн, у тому числі ПДВ – 27 000,00 грн, що підлягає сплаті протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання сторонами Акта приймання-передачі виконаних робіт, передбачених пунктом 1.3 Додатка.
Крім того, пунктом 5 Додатка № 32 сторони погодили строк виконання Підрядником робіт, який становить 120 (сто двадцять) календарних днів з дати отримання Підрядником попередньої оплати, передбаченої пунктом 4.1 Додатка.
У позовній заяві позивач зазначає, що належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Додатком № 32 від 20.03.2024 до Договору № 13032021 ЛВН-МН від 18.03.2021 щодо виконання передбачених ним робіт. На підтвердження належного виконання зобов`язань позивач посилається на Акт приймання-передачі виконаних робіт № 70 від 27.06.2024.
За твердженням позивача, відповідач здійснив лише часткову оплату виконаних робіт, а саме: 02.04.2024 перерахував на банківський рахунок Підрядника 481 500,00 грн, а 21.05.2025 – 162 000,00 грн. Таким чином, загальна сума коштів, сплачених Замовником, становить 643 500,00 грн.
Позивач зазначає, що відповідно до пунктів 4.3 та 4.4 Додатка № 32 до Договору Замовник був зобов`язаний здійснити оплату третього та четвертого етапів робіт протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання сторонами Акта приймання-передачі виконаних робіт. Оскільки Акт № 70 було підписано 27.06.2024, кінцевим строком виконання зазначеного грошового зобов`язання, на думку позивача, було 05.07.2024.
Крім того, позивач вказує, що станом на 04.11.2025 прострочення виконання відповідачем обов`язку з оплати виконаних робіт становило 488 календарних днів.
На підставі викладеного позивач стверджує, що, незважаючи на неповне отримання оплати, передбаченої умовами Договору, Підрядник виконав усі роботи, визначені Додатком № 32, тоді як Замовник порушив свої договірні зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати їх вартості. У зв`язку з цим позивач вважає, що за відповідачем обліковується заборгованість за Договором № 13032021 ЛВН-МН від 18.03.2021 у розмірі 319 500,00 грн, у тому числі ПДВ 20 %.
З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію № 251009/01 від 09.10.2025, у якій повідомив про наявність заборгованості за Договором у розмірі 319 500,00 грн та вимагав її погашення.
Крім того, у зазначеній претензії позивач повідомив про нарахування у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання інфляційних втрат у розмірі 44 383,55 грн та пені у розмірі 115 730,44 грн, які також просив відповідача сплатити.
Однак зазначена претензія була залишена відповідачем без належного реагування та задоволення, а викладені у ній вимоги не були виконані. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом про захист своїх прав.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
В частині 1 статті 638 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтями 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір № 13032021 ЛВН-МН від 18.03.2021 є договором підряду, до регулювання правовідносин якого застосовуються положення глави 61 ЦК України (підряд).
Статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Відповідно до статті 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.
Статтею 846 Цивільного кодексу України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Як убачається зі змісту Додатка № 32 від 20.03.2024 до Договору № 13032021 ЛВН-МН від 18.03.2021, пунктом 5 зазначеного Додатка сторони погодили, що строк виконання Підрядником робіт становить 120 (сто двадцять) календарних днів з дати отримання Підрядником попередньої оплати, передбаченої пунктом 4.1 Додатка.
Згідно із частини 1,3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Положеннями частин 1-3 статті 844 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.
Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
Як установлено судом, пунктом 4 Додатка № 32 до Договору сторони погодили інший, ніж визначений законом, порядок здійснення розрахунків, передбачивши поетапну оплату вартості робіт.
Так, перший етап оплати у розмірі 481 500,00 грн, у тому числі ПДВ – 80 250,00 грн, підлягав здійсненню протягом п`яти робочих днів з дати підписання Додатка на підставі рахунку Підрядника.
Другий етап оплати у розмірі 162 000,00 грн, у тому числі ПДВ – 27 000,00 грн, мав бути здійснений протягом п`яти робочих днів з дати підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт, зазначених у пункті 1.1 Додатка.
Третій етап оплати у розмірі 157 500,00 грн, у тому числі ПДВ – 26 250,00 грн, підлягав сплаті протягом п`яти робочих днів з дати підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт, передбачених пунктом 1.2 Додатка.
Четвертий етап оплати у розмірі 162 000,00 грн, у тому числі ПДВ – 27 000,00 грн, мав бути здійснений протягом п`яти робочих днів з дати підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт, передбачених пунктом 1.3 Додатка.
Отже, сторони, реалізовуючи принцип свободи договору, погодили як строк виконання робіт, так і спеціальний порядок та строки їх оплати, які є обов`язковими для виконання відповідно до умов укладеного між ними Договору.
Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (частина 4 статті 882 Цивільного кодексу України).
Підпунктом 6.6.1 пункту 6.6 Договору сторони визначили, що впродовж 2 (двох) робочих днів від моменту завершення Роботи, але в будь-якому випадку, не пізніше 2 (двох) робочих днів після настання кінцевих строків виконання Робіт за відповідним Додатком до Договору, Підрядник зобов`язується передати, а Замовник прийняти результати виконаних Робіт за відповідним Додатком до Договору. Фактична передача результату виконаної Роботи оформлюється на підставі двостороннього акту приймання-передачі виконаних робіт (далі по тексту - Акти приймання), який підписується обома Сторонами. Обов`язок по підготовці проект Акту приймання у 2 (двох)примірниках покладається на Підрядника.
Судом установлено, що факт здійснення Замовником часткової оплати за Додатком № 32 підтверджується наявними у матеріалах справи інформаційними повідомленнями про зарахування коштів № 2550 від 02.04.2024 на суму 481 500,00 грн та № 4690 від 21.05.2024 на суму 162 000,00 грн.
Разом з тим, позивач у позовній заяві зазначає, що ним належним чином та у повному обсязі виконано зобов`язання за Додатком № 32 від 20.03.2024 до Договору № 13032021 ЛВН-МН від 18.03.2021 щодо виконання передбачених договором робіт, а відповідачем не здійснено повну оплату їх вартості, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 319 500,00 грн.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань позивач посилається на Акт приймання-передачі виконаних робіт № 70 від 27.06.2024.
Однак суд зазначає, що матеріали справи не містять зазначеного Акта приймання-передачі виконаних робіт № 70 від 27.06.2024. Позивачем такий документ не було долучено ні до позовної заяви, ні подано під час розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин суд позбавлений можливості встановити факт виконання позивачем у повному обсязі робіт, визначених Додатком № 32 від 20.03.2024 до Договору № 13032021 ЛВН-МН від 18.03.2021, а також перевірити обсяг фактично виконаних робіт, факт їх прийняття Замовником та настання передбачених договором підстав для виникнення у відповідача обов`язку щодо здійснення подальших платежів.
Щодо поданої позивачем разом із позовною заявою податкової накладної від 27.06.2024 суд зазначає наступне.
Із зазначеної податкової накладної вбачається, що обсяг виконаних робіт визначено, зокрема:
щодо виготовлення сорочки охолодження (з двох частин – верхня: робочий об`єм 0,048 м3 – 1 шт.; нижня: робочий об`єм 0,060 м3 – 1 шт.) з нержавіючої сталі AISI304 для дріжджового танка об`ємом 20 м3 – у кількості 2,5 шт.;
щодо монтажу сорочок охолодження (з двох частин – верхня: робочий об`єм 0,048 м3 – 1 шт.; нижня: робочий об`єм 0,060 м3 – 1 шт.) з нержавіючої сталі AISI304 для дріжджових танків об`ємом 20 м3 (інвентарні №№ 900005645, 90005646, 900005648, 900005649, 900005651, 900005647) – у кількості 0,5 послуги.
Водночас, судом установлено, що відповідно до умов Додатка № 32 від 20.03.2024 до Договору № 13032021 ЛВН-МН від 18.03.2021 погоджений сторонами обсяг робіт за зазначеними позиціями становить:
виготовлення сорочок охолодження з нержавіючої сталі AISI304 для дріжджового танка об`ємом 20 м3 – 5 шт.;
монтаж сорочок охолодження з нержавіючої сталі AISI304 для дріжджових танків об`ємом 20 м3 (інвентарні №№ 900005645, 90005646, 900005648, 900005649, 900005651, 900005647) – 1 послуга.
Таким чином, відомості, зазначені у податковій накладній від 27.06.2024, не відповідають у повному обсязі обсягам робіт, погодженим сторонами у Додатку № 32 до Договору.
При цьому суд враховує, що податкова накладна за своєю правовою природою є документом податкового обліку, який підтверджує факт здійснення господарської операції з метою оподаткування, однак сама по собі не є належним та допустимим доказом виконання Підрядником передбаченого договором обсягу робіт.
Податкова накладна підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, зокрема актами приймання-передачі виконаних робіт, первинними документами, що підтверджують передачу результату робіт, та іншими документами, які свідчать про фактичне виконання та прийняття робіт замовником.
Отже, за відсутності в матеріалах справи Акта приймання-передачі виконаних робіт № 70 від 27.06.2024 та з урахуванням розбіжностей між обсягом робіт, зазначеним у податковій накладній, і обсягом робіт, погодженим сторонами у Додатку № 32, суд дійшов висновку про неможливість встановлення факту повного виконання позивачем договірних зобов`язань.
За приписами частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 910/18962/20).
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Позивач, тобто особа, яка подала позов, реалізуючи своє право на судовий захист, визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, зважаючи на власне суб`єктивне уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.
У свою чергу, суд перевіряє доводи позивача і, залежно від встановленого, вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
У постанові від 09.02.2022 у справі № 910/6939/20 Велика Палата Верховного Суду вказувала, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Водночас згідно із усталеною практикою Верховного Суду відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови від 07.04.2021 у справі № 910/1255/20, від 21.04.2021 у справі № 904/5480/19, від 29.06.2021 у справі № 916/2040/20, від 28.09.2023 у справі № 921/325/22, від 18.07.2023 у справі № 910/12547/21).
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що під час вирішення спору по суті суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто з`ясувати, чи є така особа належним позивачем у справі.
При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести у встановленому законом порядку факт порушення, невизнання або оспорювання його прав чи законних інтересів, а також обґрунтувати належність обраного способу захисту.
Відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу, встановлена судом під час розгляду справи по суті, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.
Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.05.2025 у справі № 917/2096/13 (910/4089/24).
Зважаючи на наведені мотиви та встановлені у справі обставини, суд доходить висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення відповідачем його прав та законних інтересів у заявленому обсязі.
Зокрема, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження виконання ним у повному обсязі робіт, передбачених Додатком № 32 від 20.03.2024 до Договору № 13032021 ЛВН-МН від 18.03.2021, а також доказів передачі результату виконаних робіт та їх прийняття Замовником у порядку, визначеному умовами Договору.
Посилання позивача на Акт приймання-передачі виконаних робіт № 70 від 27.06.2024 не може бути прийнято судом як підтвердження виконання договірних зобов`язань, оскільки зазначений документ відсутній у матеріалах справи та не був поданий позивачем під час розгляду справи.
Надані позивачем документи, зокрема податкова накладна від 27.06.2024, не підтверджують у повному обсязі факт виконання робіт, визначених Додатком № 32, оскільки містять відомості щодо обсягів виконаних робіт, які не відповідають погодженим сторонами умовам договору.
При цьому сам факт здійснення відповідачем часткової оплати за Додатком № 32 не є безумовним підтвердженням виконання позивачем усіх передбачених договором робіт, оскільки відповідно до погодженого сторонами порядку розрахунків подальша оплата була поставлена у залежність від підписання сторонами відповідних актів приймання-передачі виконаних робіт.
Таким чином, за відсутності належних доказів виконання позивачем своїх зобов`язань у повному обсязі та прийняття таких робіт відповідачем суд позбавлений можливості встановити факт виникнення у відповідача обов`язку щодо здійснення остаточного розрахунку за Додатком № 32 до Договору.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності порушеного відповідачем права, на захист якого спрямовано заявлений позов, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.
Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, та надаючи правову оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд встановив, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартал Н" є недоведеними та не підтверджуються наявними матеріалами справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із відмовою в задоволенні позову витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви залишаються за позивачем.
Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
В позові відмовити.
Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартал Н" у справі № 902/481/26 залишити за позивачем.
Примірник повного судового рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів в ЄСІТС.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.
Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Повне рішення складено 06 липня 2026 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:
1 - до справи