Справа № 420/5035/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Керівника управління забезпечення діяльності державного бюро розслідувань Авраменка Євгенія Володимировича (вул.Симона Петлюри,15, м.Київ, 01032), Державного бюро розслідувань (вул.Симона Петлюри,15, м.Київ, 01032) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Керівника управління забезпечення діяльності державного бюро розслідувань Авраменка Євгенія Володимировича, Державного бюро розслідувань за результатом якого позивач просить: 
визнати протиправною бездіяльність керівника управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Авраменка Євгенія Володимировича через умисне ненадання інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 16 лютого 2026 року, про надання інформації про службові номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, керівника управління внутрішнього контролю Богдана Чобітка, начальниці відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Оксани Згіблової, т. в. о. начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Галаса Андрія;
зобов`язати Державне бюро розслідувань надати ОСОБА_1 згідно запиту на інформацію від 16 лютого 2026 року інформацію про службові номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, керівника управління внутрішнього контролю Богдана Чобітка, начальниці відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Оксани Згіблової, т. в. о. начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Галаса Андрія.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 16 лютого 2026 року позивач звернувся до Державного бюро розслідувань із запитом на інформацію, у якому просив надати інформацію про службові номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, керівника управління внутрішнього контролю Богдана Чобітка, начальниці відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Оксани Згіблової, т. в. о. начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Галаса Андрія. Проте відповідачем не надано позивачу вичерпної інформації запитуваної в запиті.
Ухвалою суду від 27 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник зазначив, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, як, ДБР у встановлений законом строк розглянуло запит позивача та надало вичерпну відповідь про усі офіційні засоби (інструменти) зв`язку ДБР, які можуть бути використані ним для комунікації із посадовими особами, зазначеними у запиті на інформацію.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини. 
Судом встановлено, що 16 лютого 2026 року позивач звернувся до Державного бюро розслідувань із запитом на інформацію, у якому просив надати інформацію про службові номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, керівника управління внутрішнього контролю Богдана Чобітка, начальниці відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Оксани Згіблової, т. в. о. начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Галаса Андрія. 
Листом №374ПІ/10-13-06-392/26 від 20.02.2026 керівник управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Авраменко Євгеній Володимирович повідомив позивачу, що звернутися до центрального апарату ДБР можна за адресою: вул. Симона Петлюри, 15, м. Київ, 01032 або вул. Панаса Мирного, 28, м. Київ, 01011; на офіційну адресу електронної пошти: info@dbr.gov.ua; шляхом заповнення електронної форми на офіційному вебсайті за посиланням: www.dbr.gov.ua/contact-forms; через спеціальну скриньку для кореспонденції за адресою: вул. Симона Петлюри, 15, м. Київ або на спеціальну телефонну лінію за номером: +38(044) 300 27 07.
Телефонні дзвінки на спеціальну телефонну лінію із розділу «усне звернення та загальні питання» у центральному апараті ДБР приймаються відповідальними особами відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності з 10:00 до 11:00 та з 14:00 до 15:00 (понеділок - п`ятниця), у територіальних управліннях ДБР - визначеними відповідальними особами з 10:00 до 12:00 та з 14:00 до 16:00.
Також для отримання інформації про реєстрацію кореспонденції у центральному апараті ДБР (крім звернень громадян та запитів на інформацію) можна звернутися за телефонним номером: +38(044) 365 40 00 (додатк. 24 83) з 11:00 до 12:00 та з 15:00 до 16:00 (понеділок - п`ятниця)
Позивач вважає, що відповідачем надано не повну та недостовірну інформацію, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи юридичну оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст.40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно зі ст.5 Закону України від 2 жовтня 1992 року №2657-XII «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Згідно ст.5 вказаного Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
За змістом ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про інформацію» передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (ч.1 ст.2 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Публічна інформація, згідно із ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено забезпечення доступу до інформації шляхом:
1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;
2) надання інформації за запитами на інформацію.
Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:
1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;
2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;
3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Відповідно до положень ч.1, 2, 4, 5 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Відповідно до частин 1,2 та 4 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Згідно ч.1-5 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.
Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.
При цьому обов`язковою умовою, у разі відмови в задоволенні запиту є наведення обґрунтованих підстав такої відмови. У разі неправомірної відмови - суд може визнати такі дії протиправними та зобов`язати її надати.
Така ж правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 25.06.2019 року по справі №9901/924/18.
Судом встановлено, що спірним моментом в межах даного спору є те, що відповідач надав не повну та недостовірну інформацію.
Суд зазначає, що організація роботи спеціальної телефонної лінії у центральному апараті та територіальних управліннях ДБР (далі - СТЛ), а також порядок приймання, реєстрації та розгляду усних заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, віднесені до підслідності ДБР, або необґрунтовані активи, виявлення яких належить до компетенції ДБР, від фізичних та юридичних осіб, а також звернень громадян, які надходять на СТЛ, здійснюється у відповідності Порядку роботи спеціальної телефонної лінії у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, затвердженим наказом ДБР від 19.09.2022 № 473 (далі - Порядок № 473).
Пунктом 5 Розділу І Порядку № 473 передбачено, що основними завданнями функціонування СТЛ є: одержання усних заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, віднесені до підслідності ДБР, або необґрунтовані активи, виявлення яких належить до компетенції ДБР; прийняття повідомлень про правопорушення, вчинені працівниками ДБР; прийняття усних звернень громадян з питань, що належать до компетенції ДБР; надання довідково-консультативної допомоги з питань діяльності ДБР.
Відповідно до пункту 7 Розділу І Порядку № 473, телефонні дзвінки на СТЛ із розділу «усне звернення та загальні питання» у центральному апараті приймаються відповідальними особами відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів УЗД (далі - відділ звернень), у територіальних управліннях - визначеними відповідальними особами у робочий час з 09:00 до 18:00 (понеділок - четвер), з 09:00 до 16:45 (п`ятниця), напередодні святкових, неробочих днів з 09:00 до 17:00 (понеділок - четвер), з 09:00 до 15:45 (п`ятниця), крім обідньої перерви з 13:00 до 13:45.
У період дії воєнного стану в Україні телефонні дзвінки на СТЛ із розділу «усне звернення та загальні питання» у центральному апараті приймаються відповідальними особами відділу звернень у робочий час з 09:00 до 18:00 (понеділок - п`ятниця), напередодні святкових, неробочих днів з 09:00 до 18:00 (понеділок п`ятниця), крім обідньої перерви з 13:00 до 14:00.
В інший неробочий час усні звернення із розділу «усне звернення та загальні питання» приймаються за допомогою автовідповідача.
Телефонні дзвінки на СТЛ із розділів «повідомити про кримінальне правопорушення», «повідомити про правопорушення, вчинене працівником ДБР» приймаються цілодобово у центральному апараті відповідальними особами відділу оперативного чергування Управління внутрішнього контролю, а в територіальних управліннях ДБР - відділу аналітичного забезпечення та оперативного чергування.
Згідно із пунктами 8-10 Розділу І Порядку № 473, приймання, реєстрація та розгляд заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, які надійшли за допомогою СТЛ, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення у центральному апараті ДБР, затвердженої наказом ДБР від 28.12.2021 № 726, а в територіальних управліннях ДБР - згідно з відповідними актами територіальних управлінь ДБР.
Приймання, реєстрація та розгляд звернень громадян, які надійшли за допомогою СТЛ, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок розгляду звернень громадян та організації особистого прийому громадян у центральному апараті та територіальних управліннях ДБР, затвердженої наказом ДБР від 20.05.2021 № 314.
Телефонні дзвінки від фізичних та юридичних осіб, які повідомляють про кримінальні правопорушення (розділи «повідомити про кримінальне правопорушення», «повідомити про правопорушення, вчинене працівником ДБР», «повідомити інформацію щодо необґрунтованих активів в осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»), приймаються виключно за допомогою СТЛ.
Звернення, що підлягають оперативному реагуванню, передаються відповідальними особами Директору ДБР (особі, що виконує його повноваження) / директору територіального управління ДБР (особі, що виконує його обов`язки) негайно із одночасним повідомленням свого безпосереднього керівника (Пункт 13 Розділу ІІ Порядку № 473).
Згідно із пунктами 5, 6 Розділу ІІІ Інструкції про порядок розгляду звернень громадян та організації особистого прийому громадян у центральному апараті та територіальних управліннях ДБР, затвердженої наказом ДБР від 20.05.2021 № 314, електронні звернення надсилаються на визначені офіційні адреси електронної пошти органу Державного бюро розслідувань або шляхом заповнення електронної форми, розміщеної на офіційному вебсайті Державного бюро розслідувань.
Усні звернення викладаються громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через СТЛ ДБР.
Судом встановлено, що ДБР, отримавши запит позивача на інформацію, було зобов`язане протягом встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» строку надати на нього відповідь, повідомивши інформацію, якої стосувався запит і яка була отримана (створена), відображена на відповідних носіях (задокументована) та знаходилась у розпорядженні у зв`язку з виконанням законодавчо визначених повноважень, а у разі відсутності запитуваної інформації - надати запитувачу обґрунтовану відповідь щодо такої відмови, роз`яснивши неможливість надання та порядок її оскарження.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.02.2022 у справі №9901/390/21 вказано, що запитом на інформацію є прохання особи до розпорядника надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні, тобто раніше створену інформацію. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо. 
Отже, запитувана інформація повинна бути готовою та доступною, міститися щонайменше у кількох документах і може бути зібрана та надана без значних інтелектуальних зусиль. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 420/27593/21.
З запиту позивача вбачається, що він просив надати «інформацію про службові номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, Керівника Управління внутрішнього контролю Чобітка Б.П., начальниці відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів УЗД ДБР Згіблової О.О., т. в. о. начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів УЗД ДБР Галаса А.М.».
У свою чергу, ДБР, з урахуванням положень чинного законодавства та внутрішніх нормативно-правових актів, розглянуло запит ОСОБА_1 й повідомило останнього, що до центрального апарату ДБР він може звернутись за адресою: вул. Симона Петлюри, 15, м. Київ, 01032 або вул. Панаса Мирного, 28, м. Київ, 01011.
З метою забезпечення права позивача йому також запропоновано звернутись:
- на офіційну адресу електронної пошти: info@dbr.gov.ua;
- шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті за посиланням: www.dbr.gov.ua/contact-forms;
- через спеціальну скриньку для кореспонденції за адресою: вул. Симона Петлюри, 15, м. Київ;
- на спеціальну телефонну лінію за номером: +38(044) 300 27 07.
Крім того повідомлено, що телефонні дзвінки на спеціальну телефонну лінію із розділу «усне звернення та загальні питання» у центральному апараті ДБР приймаються відповідальними особами відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів УЗД з 10:00 до 11:00 та з 14:00 до 15:00 (понеділок - п`ятниця), у територіальних управліннях ДБР - визначеними відповідальними особами з 10:00 до 12:00 та з 14:00 до 16:00.
Для отримання інформації про реєстрацію кореспонденції у центральному апараті ДБР (крім звернень громадян та запитів на інформацію) він може звернутися за телефонним номером: +38(044) 365 40 00 (додатк. 24 83) з 11:00 до 12:00 та з 15:00 до 16:00 (понеділок - п`ятниця)».
Отже, ДБР розглянуло встановлений законом строк запит позивача та надало вичерпну відповідь про усі офіційні засоби (інструменти) зв`язку ДБР, які можуть бути використані запитувачем для комунікації із посадовими особами ДБР, зазначеними у запиті на інформацію.
Суд зазначає, що в тексті запиту та позовної заяви відсутнє будь-яке обґрунтування наявності суспільного інтересу щодо запитуваної інформації, а також відсутнє будь-яке обґрунтування наявного наміру позивача отримати спірну інформацію відносно засобів зв`язку посадових осіб правоохоронного органу та наміру її подальшого використання.
На підставі наведеного, суд не вбачає порушень права позивача на доступ до публічної інформації, а відтак вважає, що відповідачем правомірно та вичерпно надано відповідь щодо засобів зв`язку з органів ДБР.
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Згідно ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), "Проніна проти України" (18.07.2006 р.; п. 23) та "Серявін та інші проти України" (10.02.2010 р.; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"; 09.12.1994 р., п. 29).
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Керівника управління забезпечення діяльності державного бюро розслідувань Авраменка Євгенія Володимировича (вул.Симона Петлюри,15, м.Київ, 01032), Державного бюро розслідувань (вул.Симона Петлюри,15, м.Київ, 01032) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.
Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України. 

Суддя К.С. Єфіменко

.