Справа № 420/29280/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О. О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРЖИ ТРЕЙД» до Одеської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) про визнання протиправним та скасування рішення, - 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРЖИ ТРЕЙД» звернулось до суду з позовом до Одеської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів № UA500080/2025/000050/2 від 18.08.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500080/2025/000169.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним надано всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару за ціною зовнішньоекономічного контракту № 11/2024 від 02.01.2024, проте Одеська митниця безпідставно прийняла рішення про її коригування № UA500080/2025/000050/2 від 18.08.2025. Позивач наголошує, що подані разом із декларацією документи, зокрема рахунки-фактури, пакувальні листи та транспортні накладні, містили повні та достовірні числові дані, які дозволяли ідентифікувати товар і перевірити правильність визначення його вартості за основним методом. Водночас митний орган не навів належних доказів наявності розбіжностей чи ознак підробки документів, а витребування додаткових відомостей відбулося без належного обґрунтування, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення та картки відмови № UA500080/2025/000169.
До суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що під час митного оформлення товарів за декларацією № 25UA500080009092U9 автоматизована система управління ризиками виявила ризик заниження вартості, а подані позивачем документи містили розбіжності та не включали всіх відомостей, щодо складових митної вартості, зокрема витрат на транспортування, страхування та сертифікатів походження. У зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів на письмову вимогу митниці, відповідач правомірно застосував резервний метод визначення митної вартості та видав картку відмови, діючи виключно в межах повноважень, визначених Митним кодексом України.
У відповіді на відзив позивач спростовує зауваження митного органу стосовно відсутності сертифіката походження, інформації про виробника та транспортних документів, наголошуючи, що всі необхідні відомості надані в інвойсах та деклараціях, а витребування додаткових паперів було необґрунтованим. Товариство з обмеженою відповідальністю стверджує, що митниця безпідставно поставила під сумнів ціну договору та перейшла до резервного методу визначення вартості без належних доказів розбіжностей у поданих документах, що є порушенням норм Митного кодексу України.
У запереченнях на відповідь на відзив митний орган обґрунтовує законність свого рішення № UA500080/2025/000050/2 від 18.08.2025 наявністю розбіжностей у поданих документах, зокрема відсутністю сертифіката походження, заявок на перевезення, даних про страхування, підтвердження витрат на навантаження та стверджує, що виявлені невідповідності та наявність у системі ЄАІС інформації про вищу вартість аналогічних товарів є законною підставою для витребування додаткових документів та подальшого коригування вартості.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРЖИ ТРЕЙД» звернулось до Одеської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) у зв`язку із імпортуванням на митну територію України товарів.
Декларант позивача здійснив декларування поставленого в Україну товару - елементів живлення торгівельної марки «GP» - за митною декларацією № 25UA500080009092U9 від 18.08.2025, в якій митну вартість товару визначено за першим методом - за ціною договору (вартість операції). 
Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу поданий відповідний пакет документів відповідно до Митного кодексу України, зокрема зовнішньоекономічний контракт № 11/2024 від 02.01.2024, рахунки-фактури (інвойси) № 4328060232/2025 та № 4328060233/2025 від 12.08.2025 та інші супровідні документи.
Проте відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA500080/2025/000050/2 від 18.08.2025, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA500080/2025/000169.
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500080/2025/000050/2 від 18.08.2025 зазначено, як підставу його прийняття те, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість на підставі того, що позивачем нібито не спростовано встановлені митним органом розбіжності, зокрема у вищезазначеному рішенні вказано наступне:
1) оцінювана партія товару декларується на підставі посередницького контракту із заявленим продавцем і відправником товарів «GP Battery (Poland)» Sp. Z.o.o. (Польща), заявлений виробник - GP Battery Marketing (Hong Kong) Limited (Китай та Малайзія), торговельна марка «GP». Згідно п. 6.1. (п. 6. «Умови прийому товару») зовнішньоекономічного контракту до переліку товаросупровідних документів входить сертифікат походження товару, який відсутній серед поданих документів. Також, в поданих документах відсутня інформація, щодо заявленого декларантом виробника товарів;
2) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України подаються транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг; калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України. Згідно п. 1.2. договору на транспортно-експедиторське обслуговування перевізник отримує від замовника заявку на послуги, а згідно п. 3.2. цього ж договору замовник здійснює 50% передплату за перевезення та ТЕО перевізнику. В пакеті поданих документів відсутні заявка на перевезення та документи, що підтверджують оплату перевезення;
3) відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, додаються такі складові митної вартості, як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Наразі, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані, щодо даної складової митної вартості товару;
4) у випадку якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити заходів до забезпечення страхування вантажу, за наявності - такі витрати теж додаються до ціни товару (п. 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України). Документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано.
Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або суду, а також права викладені у ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 543 Митного кодексу України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.
До митної справи відповідно до ст. 7 Митного кодексу України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.
Відповідно до п. 23 та 24 ст. 4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідно до положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною другою ст. 53 Митного кодексу України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу, щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 та 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей, щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.
Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей, щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500080/2025/000050/2 від 18.08.2025 зазначено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості, щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган обґрунтовував сумніви у митній вартості тим, що товар декларувався за посередницьким контрактом із продавцем «GP Battery (Poland)» (Польща), а виробником вказано «GP Battery Marketing (Hong Kong) Limited» (Китай та Малайзія), при цьому в документах нібито була відсутня інформація про виробника та передбачений контрактом сертифікат походження, проте, суд зазначає, що позивач надав усі необхідні документи згідно зі ст. 53 Митного кодексу України, зокрема рахунки-фактури, пакувальні листи та декларації про походження товару № 4328060232/2025 та № 4328060233/2025 від 12.08.2025, які містили достатні відомості про товар і його вартість. Крім того, митниця не довела наявність розбіжностей чи ознак підробки в основних документах, а вимога надання додаткових паперів є необґрунтованою та не може бути підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення вартості.
Щодо зауваження митниці про відсутності заявок на перевезення та платіжних документів, що підтверджують 50% передплату згідно з умовами договору на транспортно-експедиторське обслуговування, суд зазначає, що позивач надав пакет документів, визначений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, який однозначно підтверджує транспортні витрати. Зокрема, подано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 52 від 14.08.2025 та автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н від 14.08.2025, у яких детально розписано калькуляцію витрат до та після кордону України. Крім того, умови договору, щодо передплати є внутрішніми господарськими відносинами сторін, а фактична вартість послуг повністю зафіксована у поданому акті виконаних робіт та відповідних рахунках.
Митний орган аргументував свою позицію тим, що згідно з п. 6 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України до митної вартості мають включатися витрати на навантаження, вивантаження та обробку товарів до моменту перетину кордону, а надані документи нібито не містять відомостей про ці складові. Суд заперечує проти цього твердження, зауважуючи, що відповідно до умов поставки FCA-Warsaw (згідно з Міжнародними правилами «Інкотермс»), усі витрати на навантаження товару на транспортний засіб у місці відправлення вже включені у ціну товару за зовнішньоекономічним контрактом і окремо не сплачуються. Вказані витрати чітко відображені у структурі вартості транспортно-експедиторських послуг, підтверджених рахунком № 52 від 14.08.2025 та відповідною довідкою про транспортні витрати, де зазначено, що вартість перевезення включає всі супутні послуги з обробки вантажу.
Також відповідач зазначає про те, що відповідно до п. 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України до митної вартості мають включатися витрати на страхування, проте декларантом не надано документів, які б підтверджували наявність або відсутність таких витрат до кордону України. Суд наголошує, що за умовами поставки FCA-Warsaw обов`язок, щодо страхування вантажу покладається на покупця лише за його власним бажанням, і в даному випадку товар не страхувався, що підтверджується відсутністю таких витрат у бухгалтерському обліку та структурі ціни. Оскільки страхування не було обов`язковою умовою поставки і фактично не здійснювалося, у позивача не могло виникнути відповідних витрат.
Суд зазначає, що відповідачем не вказано яким саме чином вказані обставини впливають на визначення митної вартості товару.
З огляду на викладене, такі твердження є необґрунтованими та безпідставними.
Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару визначена позивачем згідно з умовами контракту (договору). В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.
Водночас приписи Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Крім цього суд зазначає, що решта доводів та заперечень відповідача приведених у відзиві не спростовують висновки суду по суті заявлених позовних вимог.
Приписи Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.
Частиною п`ятою ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 по справі № 140/804/19, від 11.06.2020 по справі № 815/5464/16, від 30.04.2020 по справі № 820/231/16, від 31.03.2020, від 19.03.2020 по справі № 808/4127/15).
Митним кодексом України встановлено, що при відсутності застережень, щодо застосування основного методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом - за ціною договору (контракту), щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору, щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору, щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частинами третьою та шостою цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною восьмою ст. 57 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.
Відповідно до п. 2 та 4 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі, щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень п. 2 та 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України.
Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки, щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація, щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних, щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25.02.2020 справа № 260/718/19; 27.04.2020 справа № 140/804/19).
У постанові від 30.04.2020 по справі № 820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді, як матеріали справи таких доказів не містять.
Частиною другою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд вважає необхідним стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір.
Керуючись ст. 77 - 79, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРЖИ ТРЕЙД» (65101, м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, буд. 10, оф. 304; ЄДРПОУ: 39156094) до Одеської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А; ЄДРПОУ: 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів № UA500080/2025/000050/2 від 18.08.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500080/2025/000169.
Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРЖИ ТРЕЙД» судовий збір у розмірі 8337,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27.04.2026.
Суддя Олександр ХУРСА