ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/412/25 пров. № А/857/20296/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Ільчишин Н.В., Кушнір В.О.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД-ТРАНС-ІНВЕСТ", 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року (суддя – Чуприна О.В., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Івано-Франківськ, дата складання повного рішення – не зазначена), 
в адміністративній справі №300/412/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД-ТРАНС-ІНВЕСТ" до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

встановив: 

У січні 2025 року позивач ТзОВ "ЗАХІД-ТРАНС-ІНВЕСТ" звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі - відповідач), в якому просив: 1) визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.10.2024: №0222870406, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4951,00 грн., та №0222840406, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 5922,10 грн.. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції ухвалено рішення внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті з порушенням норм пункту 86.7 статті 86 ПК України. Звертає увагу апелянт на те, що позивачем не отримано ні акту перевірки, ні податкових повідомлень-рішень. Зазначене підтверджується також відомостями із журналу реєстрації поштових відправлень відділення «Укрпошти», що наявний у матеріалах справи. Також зазначає апелянт, що наявні процедурні порушення не є формальними та можуть слугувати самостійними підставами для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень. Крім цього, усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 по справі №300/412/25 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, з що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги повністю, залишивши рішення суду першої інстанції без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
Позивач ТзОВ "ЗАХІД-ТРАНС-ІНВЕСТ" зареєстроване як юридична особа 18.02.2021 та перебуває на обліку у Калуській державній податковій інспекції Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (а.с.92-93).
ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку ТзОВ "ЗАХІД-ТРАНС-ІНВЕСТ" щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з податку на додану вартість, за результатами котрої складено акт №15753/09-19-04-06/43949915 від 06.09.2024 (а.с.62-65).
Вказаним актом зафіксовано несвоєчасну сплату позивачем суми грошових зобов`язань задекларованих на підставі податкових декларацій за платежем відповідно 14010100 (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 167952,00 гривень.
Зі змісту акту перевірки №15753/09-19-04-06/43949915 від 06.09.2024 видно, що платником податків у період граничних термінів з 30.08.2022 по 01.04.2024 підлягали сплаті грошові зобов`язання за 17 (сімнадцятьма) податковими деклараціями з податку на додану вартість, зокрема:
за №9161681807 від 17.08.2022, граничний термін сплати 30.08.2022, фактично сплачений 31.08.2022, сума до сплати складала 10000,00 гривень, кількість днів прострочення – 1; 
за №9161681807 від 17.08.2022, граничний термін сплати 30.08.2022, фактично сплачений 13.09.2022, сума до сплати складала 15000,00 гривень, кількість днів прострочення – 14;
за №9161681807 від 17.08.2022, граничний термін сплати 30.08.2022, фактично сплачений 04.10.2022, сума до сплати складала 15619,00 гривень, кількість днів прострочення – 35;
за №9161681807 від 17.08.2022, граничний термін сплати 30.08.2022, фактично сплачений 20.10.2022, сума до сплати складала 10510,00 гривень, кількість днів прострочення – 51;
за №9187497258 від 20.09.2022, граничний термін сплати 30.09.2022, фактично сплачений 27.10.2022, сума до сплати складала 1619,00 гривень, кількість днів прострочення – 27;
за №9161681807 від 17.08.2022, граничний термін сплати 30.08.2022, фактично сплачений 27.10.2022, сума до сплати складала 9381,00 гривень, кількість днів прострочення – 58;
за №9187497258 від 20.09.2022, граничний термін сплати 30.09.2022, фактично сплачений 01.11.2022, сума до сплати складала 14000,00 гривень, кількість днів прострочення – 32;
за №9213469007 від 18.10.2022, граничний термін сплати 31.10.2022, фактично сплачений 01.11.2022, сума до сплати складала 262 гривні, кількість днів прострочення – 1;
за №9213469007 від 18.10.2022, граничний термін сплати 31.10.2022, фактично сплачений 01.11.2022, сума до сплати складала 2786,00 гривень, кількість днів прострочення – 1;
за №9213469007 від 18.10.2022, граничний термін сплати 31.10.2022, фактично сплачений 01.11.2022, сума до сплати складала 1361,00 гривень, кількість днів прострочення – 1;
уточнюючий розрахунок за №9217435811 від 21.10.2022, граничний термін сплати 22.10.2022, фактично сплачений 01.11.2022, сума до сплати складала 250 гривень, кількість днів прострочення – 11;
за №9246737386 від 20.11.2022, граничний термін сплати 30.11.2022, фактично сплачений 08.12.2022, сума до сплати складала 16583,00 гривні, кількість днів прострочення – 8;
за №9246737386 від 20.11.2022, граничний термін сплати 30.11.2022, фактично сплачений 09.12.2022, сума до сплати складала 250 гривень, кількість днів прострочення – 9;
за №9033564096 від 19.02.2024, граничний термін сплати 01.03.2024, фактично сплачений 05.03.2025, сума до сплати складала 16322,03 гривні, кількість днів прострочення – 4;
за №9033564096 від 19.02.2024, граничний термін сплати 01.03.2024, фактично сплачений 25.03.2024, сума до сплати складала 24008,97 гривень, кількість днів прострочення – 24;
за №9064668843 від 20.03.2024, граничний термін сплати 01.04.2024, фактично сплачений 04.04.2024, сума до сплати складала 17647,00 гривень, кількість днів прострочення – 3;
за 39064668843 від 20.03.2024, граничний термін сплати 01.04.2024, фактично сплачений 25.04.2024, сума до сплати складала 12353,00 гривень, кількість днів прострочення – 24.
На підставі акту камеральної перевірки за №15753/09-19-04-06/43949915 від 06.09.2024 ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено податкові повідомлення-рішення від 11.10.2024: 1) №0222870406, яким встановлено порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання з податку на додану вартість (04010100), визначеного пунктом 203.2 статті 203 ПК України, за період з 17.08.2022 по 01.11.2022, та на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України за затримку на 58, 51, 35, 32 календарних днів сплати в сумі 49510,00 гривень зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 4951,00 гривень (а.с.66-67); 2) №0222840406 від 11.10.2024, яким встановлено порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання з податку на додану вартість (04010100), визначеного пунктом 203.2 статті 203 ПК України, за період з 17.08.2022 по 25.04.2024, та на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України за затримку на 14, 1, 27, 1, 1, 1, 11, 9, 8, 24, 4, 3, 24 календарних днів сплати в сумі 118217,00 гривень зобов`язано сплатити штраф у розмірі 5% у сумі 5922,00 гривень (а.с.31, 32). 
Також встановлено, що позивач направив до Державної податкової служби України скаргу на вищезгадані податкові повідомлення-рішення від 20.11.2024, яка зареєстрована за №44901/6 від 21.11.2024 (а.с.79-82). 
ДПС України за результатами розгляду скарги позивача №44901/6 від 21.11.2024, прийнято рішення за №37012/6/99-00-06-03-01-06 від 11.12.2024, яким скаргу залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском строку на подання скарги (а.с.110).
Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 11.10.2024 за №0222870406 та №0222840406 , позивач звернувся із даним позовом до суду. 

Переглянувши оскаржене рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками окружного суду про відмову у задоволенні позовних вимог, з врахуванням наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 ПК України).
Відповідно до статті 36 ПК України, податковим обов`язком в розумінні вимог вказаного Кодексу визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи. 
Згідно статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 15.1 статті 15 Кодексу визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 14.1.39. статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України).
Згідно підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Так, предметом камеральної перевірки також можуть бути, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах (абзац 5 підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Пунктом 76.1 статті 76 ПК України визначено, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
При цьому, згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання, крім камеральної перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), у складі яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, строк проведення якої визначений статтею 200 цього Кодексу (пункт 76.3 статті 76 ПК України).
Відповідно до пункту 76.2 статті 76 ПК України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Так, згідно пункту 86.2 статті 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Як уже зазначалося вище, відповідачем проведено камеральну перевірку ТзОВ "ЗАХІД-ТРАНС-ІНВЕСТ" щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з податку на додану вартість, за результатами котрої складено акт №15753/09-19-04-06/43949915 від 06.09.2024, зі змісту якого видно, що внаслідок проведення камеральної перевірки відповідачем встановлено несвоєчасну сплату позивачем суми грошових зобов`язань задекларованих на підставі податкових декларацій за платежем відповідно 14010100 (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 167952,00 гривень.
Також зі змісту вищезгаданого акту перевірки від 06.09.2024 видно, що платником податків у період граничних термінів з 30.08.2022 по 01.04.2024 підлягали сплаті грошові зобов`язання за 17 (сімнадцятьма) податковими деклараціями з податку на додану вартість, зокрема:
за №9161681807 від 17.08.2022, граничний термін сплати 30.08.2022, фактично сплачений 31.08.2022, сума до сплати складала 10000,00 гривень, кількість днів прострочення – 1; 
за №9161681807 від 17.08.2022, граничний термін сплати 30.08.2022, фактично сплачений 13.09.2022, сума до сплати складала 15000,00 гривень, кількість днів прострочення – 14;
за №9161681807 від 17.08.2022, граничний термін сплати 30.08.2022, фактично сплачений 04.10.2022, сума до сплати складала 15619,00 гривень, кількість днів прострочення – 35;
за №9161681807 від 17.08.2022, граничний термін сплати 30.08.2022, фактично сплачений 20.10.2022, сума до сплати складала 10510,00 гривень, кількість днів прострочення – 51;
за №9187497258 від 20.09.2022, граничний термін сплати 30.09.2022, фактично сплачений 27.10.2022, сума до сплати складала 1619,00 гривень, кількість днів прострочення – 27;
за №9161681807 від 17.08.2022, граничний термін сплати 30.08.2022, фактично сплачений 27.10.2022, сума до сплати складала 9381,00 гривень, кількість днів прострочення – 58;
за №9187497258 від 20.09.2022, граничний термін сплати 30.09.2022, фактично сплачений 01.11.2022, сума до сплати складала 14000,00 гривень, кількість днів прострочення – 32;
за №9213469007 від 18.10.2022, граничний термін сплати 31.10.2022, фактично сплачений 01.11.2022, сума до сплати складала 262 гривні, кількість днів прострочення – 1;
за №9213469007 від 18.10.2022, граничний термін сплати 31.10.2022, фактично сплачений 01.11.2022, сума до сплати складала 2786,00 гривень, кількість днів прострочення – 1;
за №9213469007 від 18.10.2022, граничний термін сплати 31.10.2022, фактично сплачений 01.11.2022, сума до сплати складала 1361,00 гривень, кількість днів прострочення – 1;
уточнюючий розрахунок за №9217435811 від 21.10.2022, граничний термін сплати 22.10.2022, фактично сплачений 01.11.2022, сума до сплати складала 250 гривень, кількість днів прострочення – 11;
за №9246737386 від 20.11.2022, граничний термін сплати 30.11.2022, фактично сплачений 08.12.2022, сума до сплати складала 16583,00 гривні, кількість днів прострочення – 8;
за №9246737386 від 20.11.2022, граничний термін сплати 30.11.2022, фактично сплачений 09.12.2022, сума до сплати складала 250 гривень, кількість днів прострочення – 9;
за №9033564096 від 19.02.2024, граничний термін сплати 01.03.2024, фактично сплачений 05.03.2025, сума до сплати складала 16322,03 гривні, кількість днів прострочення – 4;
за №9033564096 від 19.02.2024, граничний термін сплати 01.03.2024, фактично сплачений 25.03.2024, сума до сплати складала 24008,97 гривень, кількість днів прострочення – 24;
за №9064668843 від 20.03.2024, граничний термін сплати 01.04.2024, фактично сплачений 04.04.2024, сума до сплати складала 17647,00 гривень, кількість днів прострочення – 3;
за 39064668843 від 20.03.2024, граничний термін сплати 01.04.2024, фактично сплачений 25.04.2024, сума до сплати складала 12353,00 гривень, кількість днів прострочення – 24.
ГУ ДПС в Івано-Франківській області на підставі акту камеральної перевірки за №15753/09-19-04-06/43949915 від 06.09.2024 винесено наступні податкові повідомлення-рішення:
за №0222870406 від 11.10.2024, яким встановлено порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання з податку на додану вартість (04010100), визначеного пунктом 203.2 статті 203 ПК України, за період з 17.08.2022 по 01.11.2022, та на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України за затримку на 58, 51, 35, 32 календарних днів сплати в сумі 49 510,00 гривень зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 4 951,00 гривень (а.с.66-67);
за №0222840406 від 11.10.2024, яким встановлено порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання з податку на додану вартість (04010100), визначеного пунктом 203.2 статті 203 ПК України, за період з 17.08.2022 по 25.04.2024, та на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України за затримку на 14, 1, 27, 1, 1, 1, 11, 9, 8, 24, 4, 3, 24 календарних днів сплати в сумі 118 217,00 гривень зобов`язано сплатити штраф у розмірі 5% у сумі 5 922,00 гривень.
З цього приводу судом першої інстанції вірно зазначено, що до загальнодержавних податків належить, в тому числі, податок на додану вартість (підпункт 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України), такий є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (підпункт 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Пунктом 46.1 статті 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (надалі по тексту також – податкова декларація) – документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Згідно пункту 49.1 статті 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Пунктом 49.2 статті 49 ПК України встановлено обов`язок платника податків за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Відповідно до пункту 49.3 статті 49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, разом із тим абзацом 2 пункту 49.4 статті 49 Кодексу визначено, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (пункт 49.9 статті 49 ПК України).
При цьому, згідно пункту 49.16 статті 49 ПК України, незалежно від наявності відмови у прийнятті податкової декларації платник податків зобов`язаний погасити податкове зобов`язання, самостійно визначене ним у такій податковій декларації, протягом строків, установлених цим Кодексом.
Пунктом 50.1 статті 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Відповідно до пункту 14.1.39. статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем.
Судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги те, що позивачем не спростовано висновки камеральної перевірки, викладені у акті №15753/09-19-04-06/43949915 від 06.09.2024, щодо порушення позивачем строків сплати податкового зобов`язання, встановлених пунктом 124.1 статті 124 ПК України, що в подальшому стало підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 11.10.2024 за №0222870406 та за №0222840406, 
Так, відповідно до пунктом 124.1 статті 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Згідно пункту 124.2 статті 124 ПК України, діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, натомість пунктом 124.3 статті 124 Кодексу встановлено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання за діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів.
Судом першої інстанції також вірно враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 16.03.2023 у справі №600/747/22-а, від 03.08.2023 у справі №520/22505/21, від 22.08.2023 у справі №520/18519/21 щодо розмежування обставин, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.
Зокрема, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Водночас обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2 і 124.3 статті 124 ПК України є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.
Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій.
Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Податкового кодексу України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.
Для притягнення платника податків до відповідальності на підставі пункту 124.3 статті 124 ПК України за ознакою повторності умисного діяння обов`язково має бути встановлений факт притягнення такого платника до відповідальності на підставі пункту 124.2 статті 124 ПК України і таке притягнення відбулося протягом останніх 1095 днів. Для притягнення платника податків до відповідальності за вказаною нормою за ознакою тривалості порушення необхідним є встановлення факту умисності діяння і причинно-наслідкового зв`язку з таким наслідком як прострочення сплати грошових зобов`язань на строк більше 90 календарних днів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.10.2023 у справі №520/14773/21.
Як уже зазначалося вище у розглядуваному випадку актом камеральної перевірки від 06.09.2024 встановлено порушення позивачем правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, у зв`язку з чим у подальшому винесено податкові повідомлення-рішення, якими до платника податків від 11.10.2024 за №0222870406 та за №0222840406 застосовані штрафні санкції саме на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України.
Таким чином, доводи апелянта (позивача) про невиконання контролюючим органом обов`язку щодо доведення вини платника податків у формі умислу є безпідставними, оскільки відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності).
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті з порушенням відповідачем норм пункту 86.7 статті 86 ПК України, зокрема, позивачем не отримано ні акту перевірки, ні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно пункту 45.2 статті 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Так, згідно відповіді на службову записку за №366/09-19-12-01-09 від 09.04.2025, станом на 08.04.2025 місцезнаходження юридичної особи позивача відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань – АДРЕСА_1 .
Відповідно до підпункту 16.1.11 пункту 16.1 статті 16 ПК України, до обов`язків платника податків віднесено повідомлення контролюючих органів про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи – підприємця.
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (пункт 42.3 статті 42 ПК України).
Докази зміни адреси місцезнаходження юридичної особи (позивача) шляхом належної державної реєстрації оновленої податкової адреси та внесення змін до облікових даних платника податків, в матеріалах справи відсутні.
Пунктом 86.2 статті 86 ПК України, визначено, що після складення акту у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі, такий вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Кодексу, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги те, що акт камеральної перевірки від 06.09.2024 рекомендованим листом скеровано ТОВ "ЗАХІД-ТРАНС-ІНВЕСТ" за адресою: вул. Євшана, буд. 3, кв. 22, м. Калуш, 77300, через національного державного поштового оператора АТ "Укрпошта", що підтверджується, долученим до матеріалів адміністративної справи повідомленням про вручення поштового відправлення 77311 0543368 9 (а.с.103).
Крім цього, податковим органом надано належним чином засвідчену копію фіскального чеку АТ "Укрпошта" (а.с.101), відповідно до якого рекомендований лист прийнято до опрацювання та відправлення 06.09.2024.
Згідно довідки про причини повернення/досилання, коментований лист повернуто за закінченням терміну зберігання 30.09.2024, що засвідчується відбитком мокрої печатки АТ "Укрпошта" та підписом відповідального працівника відділення поштового зв`язку (а.с.102).
Вищенаведені обставини справи свідчать про те, що контролюючим органом належним чином реалізовано обов`язок щодо надсилання акту камеральної перевірки від 06.09.2024 за податковою адресою позивача, котра водночас є адресою місцезнаходження юридичної особи, рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом визначеного пунктом 86.2 статті 86 ПК України строку, а у спірному випадку, в день складення такого акту.
Згідно пункту 42.5 статті 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Таким чином, довідка про причини повернення/досилання поштового відправлення "77311 0543368 9" є належним доказом на засвідчення моменту, з якого акт камеральної перевірки вважається врученим платнику податків (30.09.2024), оскільки така містить відповідні причину повернення поштового відправлення, підпис працівника поштового зв`язку та відбиток календарного штемпеля.
Щодо надсилання ГУ ДПС в Івано-Франківській області оскаржуваних податкових повідомлень-рішень: за №0222870406 від 11.10.2024 та за №0222840406 від 11.10.2024, то судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно відомостей рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення "77311 05357 42 7", контролюючим органом здійснено надсилання ТОВ "ЗАХІД-ТРАНС-ІНВЕСТ" за адресою "вул. Євшана, буд. 3, кв. 22, м. Калуш" рекомендованого листа (а.с.78).
Оплата за пересилання коментованого листа засвідчується копією фіскального чеку АТ "Укрпошта" (а.с.76), згідно якого таке прийняте до опрацювання 11.10.2024.
При цьому, відсутність відповідних записів у журналі вхідної кореспонденції позивача, яка ведеться на товаристві не може бути взята до уваги судом, оскільки податковим законодавством не передбачено норм, які б встановлювали альтернативне підтвердження вручення платнику податків документів, надісланих за його адресою місцезнаходженням та/або податковою адресою, окрім як рекомендованим з повідомленням про вручення або особистого вручення платнику податків чи його представнику.
Так, згідно висновків, сформованих Верховним Судом в постанові від 19.01.2024 у справі №500/2604/22, реєстрація вхідної кореспонденції є односторонньою дією і не може бути самостійним доказом її отримання у певну дату.
Щодо тверджень позивача про неможливість встановлення із долучених ГУ ДПС в Івано-Франківській області рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, які, за твердженням відповідача, засвідчують належне скерування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, ані дати надсилання конверта, ані змісту такого, оскільки відсутній опис вкладення, на таких не міститься відміток про невручення та причин невручення, апеляційний суд відзначає наступне.
Аналіз податкового законодавства свідчить про те, що документи, в тому числі податкові повідомлення-рішення, котрі надсилаються за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення, не містять додаткових вимог до надсилання, зокрема, зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документа, що надсилається. 
При цьому, як зазначено у пункті 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 за №270 (надалі – Правила №270), оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи – прості, рекомендовані, реєстровані з оголошеною цінністю. Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на прості та реєстровані. Реєстровані поштові відправлення поділяються на відправлення без оголошеної цінності (рекомендовані) та відправлення з оголошеною цінністю.
Згідно з пунктом 17 Правил №270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку.
Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.
Тобто Правилами №270 визначено окремі категорії поштових відправлень: рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю; з описом вкладення можуть бути лише листи з оголошеною цінністю; до інших видів листів опис вкладення не передбачений.
Повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу – повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплату коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача (абзац 9 пункту 2 Правил №270). 
Відповідно до пункту 49 Правил у разі подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк (форму) повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 58.3 статті 58 ПК України).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про належну реалізацію відповідачем надсилання документів, зокрема, оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, за податковою адресою позивача, котра водночас є адресою місцезнаходження юридичної особи ( АДРЕСА_1 ), як того вимагають приписи пункту 42.2 статті 42 ПК України.
Матеріалами справи підтверджено, що податкові повідомлення-рішення за №0222870406 та за №0222840406 сформовані ГУ ДПС в Івано-Франківській області 11.10.2024, водночас встановлення дати фактичного відправлення останніх ТОВ "ЗАХІД-ІНВЕСТ-ТРАНС" засвідчується копією фіскального чеку АТ "Укрпошта", згідно якого такі прийняті до опрацювання 11.10.2024. 
Таким чином відсутні підстави вважати, що поштовим відправленням "77311 05357 42 7" (а.с.78) здійснювалося направлення позивачу будь-яких інших документів, аніж спірних податкових повідомлень-рішень.
Колегія суддів також наголошує на тому, що згідно пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті Кодексу, надіслані за податковою адресою. Тобто, ключовим є факт "надіслання" за податковою адресою, а не "вручення" безпосередньо платнику податків відповідного поштового відправлення за такою адресою.
Платник податків, зважаючи на імперативну дію згаданих норм ПК України, повинен розуміти і усвідомлювати, що саме від нього залежить належна організація власної діяльності, в тому в частині забезпечення можливості із отримання особисто будь-яких поштових відправлень, котрі ймовірно можуть бути скеровані (направлені) саме податковими органами України.
Крім цього, добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 24.09.2019 у справі №825/1109/16.
Водночас, пунктом 42.5 статті 42 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Колегія суддів також враховує те, що згідно відомостей з відкритої (публічної) мережі Інтернет, а саме відстеження (трекінг) поштового відправлення, коментовані податкові повідомлення-рішення не вручені 28.10.2024 у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, надалі повернуті відправнику 30.10.2024 (а.с.115).
Не проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення, у даному випадку, не може покладатися на контролюючий орган, оскільки останнім були вжиті всі необхідні заходи для її надсилання, водночас за недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення"; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення".
Аналогічний правовий висновок неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема у постановах від 11.05.2022 року у справі №400/1510/19, від 05.07.2022 року у справі №522/3740/20, від 27.09.2022 року у справі №320/1510/20, від 03.10.2022 року у справі №400/1510/19, від 01.11.2022 року у справі №640/6452/19 та від 18.01.2023 року у справі №500/26/22.
На підставі вказаного колегія суддів приходить до переконання, що податкові повідомлення-рішення за №0222870406 та за №0222840406 від 11.10.2024 є врученими позивачу 28.10.2024, натомість інших обґрунтувань стосовно їх протиправності позивачем не наведено, а судом в межах розгляду справи не встановлено.
За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильно сформованих висновків суду першої інстанції та зводяться до власного трактування правових норм, які регулюють спірні правовідносини.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

постановив: 

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД-ТРАНС-ІНВЕСТ" – залишити без задоволення. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року в адміністративній справі №300/412/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД-ТРАНС-ІНВЕСТ" до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	В. О. Кушнір