ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року	справа № 380/22595/25	
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гулкевич І.З. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним дій щодо прийняття наказу та проведення перевірки, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області:
визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Львівській області щодо видання наказу №5999-ПП від 30.10.2025 “Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 ” та проведенню позапланової документальної виїзної перевірки на підставі цього наказу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 05.09.2025 № 40930/13-01-24-08-03/ НОМЕР_1 . Позивач скористався своїм правом та подав заперечення на цей акт. Проте 30.10.2025 контролюючим органом було видано наказ №5999-ПП про призначення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. Позивач наголошує, що обов`язкові законодавчі підстави для призначення позапланової перевірки були відсутні, оскільки під час планової перевірки було досліджено всі обставини, а відтак оскаржуваний наказ є протиправним.
Ухвалою суду від 19.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог. Зазначила, що податковим органом дотримано пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Призначення документальної позапланової виїзної перевірки (наказ № 5999-ПП від 30.10.2025) стало прямим наслідком дій самого Позивача. ФОП ОСОБА_1 подав заперечення (вх. № 71495/6 від 17.09.2025) на акт попередньої планової перевірки, де послався на обставини, що не були досліджені раніше. Оскільки об`єктивний розгляд заперечень платника був неможливий без додаткового вивчення матеріалів, Постійно діюча комісія правомірно прийняла рішення про проведення позапланової перевірки виключно з питань, що стали предметом оскарження. Наказ ГУ ДПС у Львівській області №5999-ПП від 30.10.2025 був реалізований, вичерпав свою дію. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 неправомірність дій контролюючого органу щодо призначення та проведення перевірки не може бути предметом окремого позову після її фактичного проведення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20; п.п.75.1.2 п.75 ст.75; ст.77; п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року, Закону України від 8 липня 2010 року “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, наказу Головного управління ДПС у Львівській області №4407-ПП від 24.07.2025 та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік, головними державними інспекторами відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає згідно з свідоцтвом про держреєстрацію – АДРЕСА_1 , відповідно до затвердженого плану перевірки.
На підставі направлення на перевірку від 18.08.2025 №№9226,9230 та наказу від 24.07.2025 №4407-ПП уповноваженими працівниками податкового органу в період з 18.08.2025 по 29.08.2025 проведено планову виїзну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2024.
За наслідком перевірки складено Акт перевірки №40930/13-01-24-08-03/ НОМЕР_1 від 05.09.2025.
Проведеною перевіркою ОСОБА_1 встановлено порушення:
-встановлено неведення книги обліку доходів і витрат за 2023-2024 рр., чим порушено пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п. “а” п.176.1 ст.176, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами та доповненнями;
-п.49.2 ст.49, п. 202.1 ст.202, п. 203.1 ст.203 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами і доповненнями) в частині несвоєчасного подання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року;
-п.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177,ст.163, п.167.2 ст.167, п.173.1, п.173.2, п.173.3 ст.173, п. 179.1, п.179.2 ст.179 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, включення до декларації про майновий стан і доходи за 2023 – 2024 р.р. перекручених даних, що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності на загальну суму 1 208 230,69 грн., в тому числі за 2023 рік на 500 грн., в тому числі за 2024 рік на 1 207 730,69 грн;
-пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1 п.177.2 ст.177, пп.1.2, 1.3, 1.6 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-ІV із змінами та доповненнями, в частині заниження суми податкового зобов`язання військового збору від провадження підприємницької діяльності на загальну суму 100 794,22 грн, в т.ч. за 2023 рік на 150,00 грн., в т.ч. за 2024 рік на 100 644,22 грн..- п.51.1 ст. 51, п. “б” п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині неповідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян за формою 4ДФ за період з 01.01.2018 по 31.12.2024;
-порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.2., п.201.7., п.201.10. ст..201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями, заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2 912 848,46 грн., в тому числі за грудень 2024 року на суму 2 912 848,46 грн. та завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за грудень 2024 року в сумі 55000,00 грн., та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2024 року в сумі 1944,00 грн;
-п.201.1, п.201.2, п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами та доповненнями в частині відсутності реєстрації податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 2 969 792,46 грн., в тому числі за грудень 2024 року на суму 2 969 792,46 грн. Відповідальність за відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних передбачена ст.120-1 ПКУ;
-п.4 ч.2 ст.6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” в частині несвоєчасне подання Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік.
17.09.2025 ОСОБА_1 подано заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки від 05.09.2025 №40930/13-01-24-08 03/3196706717.
30.10.2025 заступником начальника ГУ ДПС у Львівській області Романом Мацою видано наказ №5999-ПП про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 з 06 листопада 2025 року тривалістю 5 робочих днів на підставі пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Пунктом 2 цього Наказу визначено провести перевірку з питань, що не були досліджені під час документальної планової виїзної перевірки, за результатами якої складено акт від 05.09.2025.
06.11.2025 позивачу під підпис було пред`явлено службові посвідчення, вручено копію наказу №5999-ПП та направлення на перевірку від 06.11.2025 №11774, № 11777. Перевірка була проведена, і за її результатами 19.11.2025 складено акт №52400/13-01-24-08-03/3196706717, який того ж дня, 19.11.2025, було надіслано Позивачу рекомендованим листом через АТ “Укрпошта”.
Позивач не погоджується з наказом на перевірку від 30.10.2025 №5999-ПП, звернувся до суду за захистом своїх прав.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд вважає необхідним зазначити що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 відступив від висновків, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа №804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа №820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа №820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа №815/4392/15) тощо у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки.
У згаданій постанові Верховним Судом викладено правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність цих податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 виходила з того, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Отже, за правовим висновком Верховного Суду процедурним порушенням порядку проведення податкової перевірки суди повинні надавати правову оцінку у першу чергу.
Встановлена судом протиправність наслідків перевірки внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в їх основу податкових правопорушень.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18.
Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, в першу чергу судом досліджується питання наявності чи відсутності порушень відповідачем вимог законодавства під час призначення та проведення перевірки.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (пп.21.1.1, 21.1.4 п.21.1 ст.21 ПК України).
Одним з видів податкового контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавств відповідно до ст.75 ПК України є право контролюючих органів на проведення камеральної, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичної перевірки.
Так, за змістом пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до п.77.4 ст.77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Згідно з п.п.77.6-77.9 ст.77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
За змістом норм п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Право платника податків на подання письмових заперечень на акт перевірки та/або додаткових документів у порядку, встановленому нормами ПК України, та право брати участь у розгляді заперечень (додаткових документів) передбачено п.86.7 ст.86 ПК України.
У свою чергу п.86.7 ст.86 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
А у випадку незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, проведеної на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу у зв`язку з розглядом наданих у порядку, визначеному цим пунктом, заперечень до акта (довідки) перевірки, або розглядом скарги на прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу, який проводив таку перевірку, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Розгляд таких заперечень окремо не здійснюється. Такі заперечення долучаються до матеріалів перевірки або матеріалів щодо розгляду скарги, а наведені в них факти та дані враховуються контролюючим органом при формуванні у передбаченому цим підпунктом порядку висновку за результатами розгляду матеріалів перевірки або під час розгляду скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення у порядку, встановленому статтею 56 цього Кодексу.
Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.
Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно з пп.86.7.4 п.86.7 ст.86 ПК України під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:
встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);
досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;
досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;
визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.
За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. При цьому у разі встановлення необхідності проведення позапланової документальної перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, висновок за результатами розгляду матеріалів перевірки приймається комісією з питань розгляду заперечень після проведення такої перевірки з урахуванням її результатів.
Відповідно до пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: зокрема, якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається: у разі розгляду заперечення до акта перевірки, - контролюючим органом, який проводив перевірку (абз.3 пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України).
Відповідно, за приписами п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Згідно п.78.5 ст.78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.78.6-78.8 ст.78 ПК України строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.
Пунктом 78.9 статті 78 ПК України визначено, що порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Згідно з п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.
Аналіз змісту означених правових норм дозволяє дійти висновку, що проведення документальної позапланової перевірки на підставі пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України є законним лише за умови дотримання сукупності умов, а саме: подання заперечень до акта перевірки, або скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення, наявність вимог про повний або частковий перегляд результатів перевірки або скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, вказівка платником податків на обставини, які не були досліджені під час перевірки, неможливість перевірки таких обставин без проведення перевірки.
Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 19.11.2018 у справі № 826/4689/17.
Крім того, необхідно зазначити, що перевірка на підставі зазначеної правової норми є додатковою (похідною) та нерозривно пов`язана з первинною перевіркою і є її невід`ємною частиною, оскільки під час такої повторної перевірки досліджуються не всі питання, які були предметом первинної перевірки, а лише ті, які були порушені платником податків у відповідній скарзі або запереченнях.
Тобто, додаткова (повторна) перевірка, призначена на підставі пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України, є своєрідним способом усунення недоліків, пов`язаних з недостатнім (неповним) дослідженням відповідних питань під час первинної перевірки.
Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією, сформованою постанові Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 280/3826/19.
Судом встановлено, що на підставі направлення на перевірку від 18.08.2025 №№9226, 9230 та наказу від 24.07.2025 №4407-ПП уповноваженими працівниками податкового органу в період з 18.08.2025 по 29.08.2025 проведено планову виїзну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2024.
За наслідком перевірки складено Акт перевірки №40930/13-01-24-08-03/3196706717 від 05.09.2025.
17.09.2025 ОСОБА_1 подано заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки від 05.09.2025 №40930/13-01-24-08 03/3196706717.
30.10.2025 заступником начальника ГУ ДПС у Львівській області Романом Мацою видано наказ №5999-ПП про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 з 06 листопада 2025 року тривалістю 5 робочих днів на підставі пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Пунктом 2 цього Наказу визначено провести перевірку з питань, що не були досліджені під час документальної планової виїзної перевірки, за результатами якої складено акт від 05.09.2025.
Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Абзацами 1 - 4 пункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності таких умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
При цьому, абзац 5 пункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац 6 підпункту 81.1 статті 81 ПК України).
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:
Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами 2 - 4 пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);
оформлення документів, вказаних в абзацах 2 - 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом в постанові від 15 квітня 2025 року у справі №520/24380/24.
Тобто, лише дотримання посадовими особами контролюючого органу законодавчо установлених обмежень щодо призначення податкової перевірки є обов`язковою передумовою реалізації податковим органом права на проведення перевірки.
При цьому, саме на етапі допуску до перевірки суб`єкт господарської діяльності може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.
Як встановлено з матеріалів справи, 06.11.2025 Позивачу було пред`явлено направлення на перевірку та вручено копію наказу №5999-ПП. Перевірка відбулася та завершилась складенням акта від 19.11.2025 № 52400/13-01-24-08-03/3196706717. 
Відтак, даний наказ №5999-ПП від 30.10.2025, як акт індивідуальної дії, реалізований його застосуванням.
Суд зазначає, що прийняття наказу передує діям спрямованим на проведення перевірки, а тому у разі якщо позивач вважав, що відповідачем порушено порядок проведення перевірки, то, відповідно мав право не допускати посадових осіб відповідача до проведення перевірки, чим позивач не скористався. Платник податків у цьому випадку не позбавлений права оскаржувати рішення контролюючого органу (податкові повідомлення-рішення), прийняті за результатами такої перевірки, де аргументи щодо неправомірності дій податкового органу можуть бути оцінені судом у сукупності з іншими доказами. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №826/228/17 зазначено, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Це ж саме стосується і вимоги про визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової перевірки.
З огляду на викладене, самі по собі дії відповідача щодо проведення перевіри не породжують правових наслідків для позивача, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків, що, в свою чергу, виключає підстави для задоволення такої позовної вимоги.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.02.2022 у справі №640/19884/19, від 25.05.2023 у справі №420/4306/20, від 20.04.2023 у справі №826/5273/18.
З огляду на вказане, суд вважає, що у даному випадку відсутні обставини, які потребують додаткового захисту шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо призначення та проведення такої перевірки в судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Гулкевич Ірена Зіновіївна