Справа № 931/243/26
Провадження № 2/931/272/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі: 
головуючого судді Безп`ятко О.І.,
з участю секретаря судового засідання – Левчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

30 березня 2026 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 червня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір кредитної лінії № 586768031 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідач отримав від товариства кредитні кошти у розмірі 34204,00 грн (з урахуванням усіх траншів), шляхом переказу на банківські карти № НОМЕР_1 та № 5355-28ХХ-ХХХХ6503, які були вказані ним при укладенні договору. Товариство зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у договорі. В подальшому, згідно укладеного договору факторингу № МВ-ТП/53 від 16 вересня 2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс». Зазначає, що зобов`язання зі сторони кредитора за договором виконані в повному обсязі, а відповідач в свою чергу, зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість перед позивачем становить 122936,80 грн, однак заявлено до стягнення 105835 грн, що складається з 34203,18 грн заборгованості по кредиту, 69579,79 грн заборгованості по процентах за користування кредитом, 2052,24 грн заборгованості по комісії за надання кредиту. Зазначає, що проценти після розірвання договору з 08.02.2026 року не нараховувалися, кінцевою датою повернення кредиту є 06.07.2030 (п. 7) У зв`язку з чим, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 105835,21 грн, а також судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 31 березня 2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 29 квітня 2026 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Таліон Плюс» – Шоха І.В. та витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Перший Український міжнародний банк» інформацію щодо рахунків ОСОБА_1 , у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 01 червня 2026 року.
20 травня 2026 року від представника відповідача – Пузіна Д.М. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якій зазначає, що відповідач кредитний договір № 586768031 від 06.06.2025 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронному вигляді не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував, а також позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. До суду надано паперові копії електронних доказів, а оригінали цифрового файлу в форматі PDF, DOC(X), XML надано не було, тобто неможливо перевірити відповідність копії оригіналу. Позивач зазначає, що 06.06.2025 позичальник отримав за основним договором 9000 грн, надалі за додатковими угодами позичальнику надавались кошти 06.06.2025 – 500 грн, 09.06.2025 – 200 грн, 13.06.2025 – 4900 грн, 15.06.2025 – 3600 грн, 11.07.2025 – 13007 грн, 29.07.2025 – 2997 грн. Однак за жодним з цих траншей не долучено платіжних інструкцій про переказ коштів. В матеріалах справи також відсутні паспорти споживчого кредиту. Недоведеним є твердження позивача про те, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , оскільки позивач долучив до матеріалів справи копію договору факторингу, за яким можна констатувати, що договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено в електронній формі, проте самого оригіналу з накладеними електронними підписами не надано, а долучено лише не підписаний електронний варіант без додатків. До того ж, ТОВ «Таліон Плюс» після набуття ним згідно договору факторингу від 16.09.2025 у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за договором № 586768031 від 06.06.2025 до ОСОБА_1 , не мало права нараховувати відсотки у порядку, встановленому розділом 8 договору, оскільки не є стороною кредитного договору.
Окрім недоведення позивачем права вимоги за даним кредитним договором, наявності додатків, які підлягають сумніву та перевірки, є ще не вірно прорахований розрахунок заборгованості. Встановлено, що позивачем нараховано комісію за надання кредиту в розмірі 2052,24 грн, однак відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України (в редакції з 17 березня 2022 року) такі підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки останнє нарахування відсотків первісним кредитором було 16.09.2025, то сума відсотків мала б становити за 102 дні 34190,40 грн, однак і така сума суперечить засадам добросовісності. Просить поновити строк на подачу відзиву, оскільки ухвалу про відкриття провадження представник отримав 02.05.2026 і через постійні обстріли місцязнаходження представника (м. Запоріжжя) такий строк пропущено з поважних причин, а у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 143-146)
24 травня 2026 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надішла відповідь на відзив, у якій з доводами, викладеними у відзиві, категорично не погоджується, вважає їх необґрунтованими. Процесуальна позиція позивача полягає в тому, що заперечення відповідачем щодо факту укладення договору та отримання коштів, переходу права вимоги та правильності розрахунку без надання належних та допустимих доказів не спростовує подані позивачем письмові та електронні докази. Щодо порядку укладання кредитного договору зазначає про його укладення в електронній формі та підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором TWZM накладеним на договір. Інформація про підпис (дату та час) міститься в Розділі 15 договору. Всі дані електронного підпису відповідача: ПІБ, ІНН, одноразовий ідентифікатор, час його направлення первісним кредитором, час введення відповідачем, номер телефону на який отримав відповідач: 0966516211, алфавітно-цифрову послідовність містяться в договорі на сторінці 27, а інформація про підпис паспорта споживчого кредиту на сторінці 4. Таким чином, просте заперечення факту авторизації та підписання договору без надання належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність вад волевиявлення або вчинення електронного підпису іншою особою, не є достатньою підставою для спростування презумпції дійсності правочину та вчинення електронного підпису саме відповідачем. Відповідач не надав жодних доказів несанкціонованого доступу до особистого кабінету, використання його персональних даних третіми особами чи будь-яких інших обставин, які б свідчили про відсутність його вільної волі на укладення договору або фальсифікацію електронного підпису.
Щодо верифікації зазначає, що первісний кредитор є суб`єктом первинного фінансового моніторингу і до встановлення ділових відносин з відповідачем зобов`язаний здійснити його верифікацію та ідентифікацію відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та Положенню про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого постановою правління Національного банку України від 28.07.2020 № 107 (далі - Положення). Належна перевірка, та відповідно ідентифікація та верифікація відповідача здійснена первісним кредитором відповідно до вимог Закону та Положення.
Відповідач безпідставно ототожнює проценти за користування кредитом із штрафними санкціями. Така позиція суперечить правовій природі процентів та положенням чинного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України проценти є платою за правомірне користування грошовими коштами, наданими кредитодавцем, та становлять істотну умову кредитного договору. У даній справі позивач не заявляє вимог про стягнення штрафів, пені чи будь-яких інших санкцій за порушення зобов`язання та не включає такі суми до розміру позовних вимог. Предметом позову є виключно стягнення неповернутої суми кредиту, нарахованих процентів за користування кредитними коштами та інших передбачених договором платежів, які не є заходами відповідальності. Отже, стаття 21 Закону України «Про споживче кредитування» не спростовує правомірності заявлених Позивачем вимог та не є підставою для відмови у стягненні процентів за користування кредитом. Комісія за надання кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця. Комісія за надання кредиту позичальнику є іншою складовою плати за послуги, що надаються кредитодавцем за цим договором. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі першого траншу за цим договором. У випадку видачі наступних крім першого траншів за цим договором комісія за надання додаткових грошових коштів у кредит нараховується у день видачі кожного траншу. Звертає увагу на те, що розмір штрафних санкцій в загальному розрахунку заборгованості вказаний, однак, позивач не включає їх до розміру позовних вимог.
В ході користування кредитними коштами відповідач здійснив оплату на загальну суму 5608,00, в рахунок продовження дисконтного періоду, а саме п. 3.2. договору відповідно до якого сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.
Щодо відступлення права вимоги зазначає, що з метою збереження та не розголошення персональних даних інших осіб з якими у товариства існують правовідносини, до суду надано витяг з реєстру прав вимог, в якому містяться відомості про право вимоги за договором саме про особу відповідача. На підтвердження виконання фінансових зобов`язань фактором, позивчем разом з позовною заявою надано платіжну інструкцію, яка свідчить про оплату суми фінансування за договором факторингу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, заміна кредитора в зобов`язанні не припиняє саме зобов`язання і не змінює його зміст. Змінюється лише суб`єкт, якому належить право вимоги: «У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора». Таким чином, ТОВ «Таліон Плюс» правомірно нараховувало проценти за базовою ставкою (0,98% вдень) не до дати факторингу (15 квітня 2025 року), а до дати дострокового розірвання договору (09 вересня 2025 року), що повністю відповідає узгодженому сторонами 5-річному терміну дії договору.
Зазначає, що в розрахунку заборгованості зазначено нарахування неустойки, однак позивач не заявляє позовних вимог щодо їх стягнення, а тому посилання на положення п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України безпідставне, позаяк вимоги про звільнення позичальників від сплати нарахованих процентів вказана норма не містить. 
Позивач надав усі можливі докази перерахування коштів відповідачу, що у своїй сукупності з іншими матеріалами справи належним і допустимим чином підтверджують факт укладання кредитного договору та надання кредитних коштів відповідачу. 
У звязку з наведеним вважає позовні вимоги повністю обґрунтованими та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 01.06.2026 узадоволенні клопотання представника відповідача Пузіна Д.М. про витребування доказів – відмовлено.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 129 на звороті). Одночасно у позовній заяві не заперечує щодо розгляду справи без його участі та щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 7 на звороті).
Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явилися також, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується довідками про доставку електронного документу (а.с. 129 на звороті, 130 на звороті).
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін та їх представників.
Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Виходячи з наведеного, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів всіх учасників справи та дотримання принципу змагальності сторін у судовому процесі, а також з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд дійшов висновку про поновлення пропущеного позивачем процесуального строку на подання відзиву.
Судом встановлено, що 06 червня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №586768031 (далі – кредитний договір), який є електронним документом та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором TWZM (а.с. 25 на звороті-38).
Крім того, 06 червня 2025 року ОСОБА_1 в електронній формі підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8989 паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору №586768031 від 06.06.2025 року (а.с. 23 на звороті-25).
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 06.06.2025 року зазначено персональні дані позичальника та номер банківської карти НОМЕР_2 (а.с. 23).
Положеннями п. 14.2 та п. 14.12 кредитного договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. 
Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії. Загальний розмір кредиту за цим договором становить 9000 грн. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру наданого кредиту 06.06.2025 (що є датою надання кредиту). Другий та решта траншів за договором можуть бути надані позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором. Надання кожного додаткового траншу за договором збільшує загальний розмір кредиту на суму такого траншу (п. 2.2, 2.3, 2.4).
Згідно п. 8.1, 8.3, 8.4, 8.5 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені цим договором. Інших витрат позичальника договором не передбачено (п. 8.1). Базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних (п.8.3). Розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 540 грн 00 коп. Для суми кредиту отриманої за першим траншем, що вказана в п. 2.3. договору, за весь строк кредитування без повного дострокового повернення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість кредиту складе 170593,20 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у розмірі 161593,20 грн (які складаються з процентів за користування кредитом за базовою ставкою та комісії за надання кредиту) та суму наданого кредиту у розмірі 9000,00 грн.
Відповідно до п 8.7.1 Договору за період від 06.06.2025 р. до 13.06.2025 р. (включно) кедитодавець надає позичальнику знижку в розмірі 89,80% від розміру базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за кредитом може здійснюватися за дисконтною процентною ставкою 0,10 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 36,50 відсотків річних.
Згідно п. 11.1 Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Частиною 12 ст. 11 Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.
Отже, договір кредитної лінії № 586768031 від 06.06.2025 року є укладеним з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором TWZM8989, що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов такого договору.
Доказів того, що персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариством для укладення кредитного договору від імені відповідача, останнім суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано ОСОБА_1 кошти в розмірі 9000 грн на картку № 5168-74ХХ-ХХХХ-6534, яку позичальник вказав при оформленні кредиту, що підтверджується копією платіжного доручення (заява) на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача виданого АТ КБ «ПриватБанк» та копією довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 586768031/24032026/Э від 24/03/2026 року (а.с. 60 на звороті, 63 на звороті).
06 червня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1  було укладено в електронній формі додаткову угоду до договору № 586768031 від 06.06.2025 р. (а.с. 38-39).
Згідно умов додаткової угоди сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем траншу в сумі 500 грн, відповідно до чого загальний розмір кредиту за договором буде складати 9500 грн. Під час надання суми траншу, вказаного в п. 1.1. цієї додаткової угоди, кредитодавцем нараховується комісія за надання кредиту в розмірі 30 грн. Сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди, сума нарахованої та несплаченої комісії за надання кредиту становить 540,00 грн.
На виконання умов додаткової угоди до кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано ОСОБА_1  кошти в розмірі 500 грн на картку № 5168-74ХХ-ХХХХ-6534, яку позичальник вказав при оформленні кредиту, що підтверджується копією довідки-підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, сформованої ТОВ «ПрофГід» та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 586768031/24032026/Э від 24.03.2026 року (а.с. 62 на звороті, 64).
09 червня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі додаткову угоду до договору № 586768031 від 06.06.2025 р. (а.с. 39 на звороті-40 на звороті).
Згідно умов додаткової угоди, сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем траншу в сумі 200 грн. Після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї додаткової угоди, буде складати 9700,00 грн. Під час надання суми траншу, вказаного в п. 1.1. цієї додаткової угоди, кредитодавцем нараховується комісія за надання кредиту в розмірі 12 грн 00 коп. Сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди, сума нарахованої та несплаченої комісії за надання кредиту становить 570,00 грн.
На виконання умов додаткової угоди до кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано ОСОБА_1 кошти в розмірі 200 грн на картку № 5168-74ХХ-ХХХХ-6534, яку позичальник вказав при оформленні кредиту, що підтверджується копією довідки-підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, сформованої ТОВ «ПрофГід» та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 586768031/24032026/Э від 29.08.2025 року (а.с. 61, 64 на звороті).
13 червня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі додаткову угоду до договору № 586768031 від 06.06.2025 р. (а.с. 41-42).
Згідно умов додаткової угоди, сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем траншу в сумі 4900 грн. Після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї додаткової угоди, буде складати 14599,30 грн. Під час надання суми траншу, вказаного в п. 1.1. цієї додаткової угоди, кредитодавцем нараховується комісія за надання кредиту в розмірі 294 грн 00 коп. Сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди, сума нарахованої та несплаченої комісії за надання кредиту становить 582,00 грн.
На виконання умов додаткової угоди до кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано ОСОБА_1 кошти в розмірі 4900 грн на картку № 5355-28ХХ-ХХХХ-6503, яку позичальник вказав у додатковій угоді, що підтверджується копією довідки-підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, сформованої ТОВ «ПрофГід» та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 586768031/24032026/Э від 29.08.2025 року (а.с. 61 на звороті, 65).
15 червня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі додаткову угоду до договору № 586768031 від 06.06.2025 р. (а.с. 42 на звороті-43 на звороті).
Згідно умов додаткової угоди, сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем траншу в сумі 3600 грн. Після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї додаткової угоди, буде складати 18199,30 грн. Під час надання суми траншу, вказаного в п. 1.1. цієї додаткової угоди, кредитодавцем нараховується комісія за надання кредиту в розмірі 216 грн 00 коп. Сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди, сума нарахованої та несплаченої комісії за надання кредиту становить 876,00 грн.
На виконання умов додаткової угоди до кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано ОСОБА_1 кошти в розмірі 3600 грн на картку № 5168-74ХХ-ХХХХ-6534, яку позичальник вказав при оформленні кредиту, що підтверджується копією довідки-підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, сформованої ТОВ «ПрофГід» та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 586768031/24032026/Э від 24.03.2026 року (а.с. 62, 65 на звороті).
11 липня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі додаткову угоду до договору № 586768031 від 06.06.2025 р. (а.с. 44-45).
Згідно умов додаткової угоди, сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем траншу в сумі 13007 грн. Після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї додаткової угоди, буде складати 31206,30 грн. Під час надання суми траншу, вказаного в п. 1.1. цієї додаткової угоди, кредитодавцем нараховується комісія за надання кредиту в розмірі 780 грн 42 коп. Сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди, сума нарахованої та несплаченої комісії за надання кредиту становить 1092,00 грн.
На виконання умов додаткової угоди до кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано ОСОБА_1 кошти в розмірі 13007,00 грн на картку № 5168-74ХХ-ХХХХ-6534, яку позичальник вказав при оформленні кредиту, що підтверджується копією довідки-підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, сформованої ТОВ «ПрофГід» та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 586768031/24032026/Э від 24.03.2026 року (а.с. 63, 66).
29 липня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі додаткову угоду до договору № 586768031 від 06.06.2025 р. (а.с. 45 на звороті-46).
Згідно умов додаткової угоди, сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем траншу в сумі 2997 грн. Після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї додаткової угоди, буде складати 34203,18 грн. Під час надання суми траншу, вказаного в п. 1.1. цієї додаткової угоди, кредитодавцем нараховується комісія за надання кредиту в розмірі 179 грн 82 коп. Сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди, сума нарахованої та несплаченої комісії за надання кредиту становить 1872,42 грн.
На виконання умов додаткової угоди до кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано ОСОБА_1 кошти в розмірі 2997 грн на картку № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту, що підтверджується копією довідки-підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, сформованої ТОВ «ПрофГід» та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 586768031/24032026/Э від 24.03.2026 року (а.с. 60, 66 на звороті).
Із відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 13.05.2026 року № 20.1.0.0.0/7- 260506/56260-БТ вбачається, що платіжну картку № НОМЕР_2 банком емітовано на ім`я ОСОБА_1 , на яку було зараховано грошові кошти: 06.06.2025 року – 9000,00 грн, 06.06.2025 року – 500,00 грн, 09.06.2025 року – 200,00 грн, 15.06.2025 року – 3600,00 грн, 11.07.2025 року – 13007,00 грн, 29.07.2025 року – 2997,00 грн (а.с. 178-181).
Крім того, із відповіді АТ «ПУМБ» від 11.05.2026 року № КНО-07.8/7987 БТ вбачається, що платіжну картку № НОМЕР_3 банком емітовано на ім`я ОСОБА_1 , на яку 13.06.2025 року було зараховано грошові кошти у сумі 4900 грн (а.с. 137).
Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повністю виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. За таких обставин доводи відповідача щодо відсутності належних доказів отримання ним кредитних коштів суд вважає необґрунтованими та відхиляє.
Із детального розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що станом на 16 вересня 2025 року, на день відступлення права вимоги, заборгованість у ОСОБА_1 перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зі сплати кредиту становила 74669,44 грн, з яких 34203,18 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 21312,43 грн – сума заборгованості за нарахованими процентами, 2052,24 грн – комісія, 17101,59 грн – неустойка. Крім того, 13.06.2025 позичальником здійснено оплату в сумі 68,00 грн, 13.07.2025 в сумі 5535,00 грн., 20.08.2025 в сумі 5,00 грн, а всього на суму 5608,00 грн. (а.с. 19 на звороті-20).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
16 вересня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/53, відповідно до умов якого від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переходить до ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржників за відповідним реєстром права вимоги (а.с. 12 на звороті-14).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги 11 лютого 2025 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 586768031 від 06.06.2025 року на загальну суму 74669,44 грн, з яких 34203,18 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 21312,43 грн заборгованість по відсотках, 2052,24 грн заборгованості за комісією, 17101,59 грн заборгованості за неустойкою (а.с. 15 на звороті-16).
Таким чином, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №586768031 від 06.06.2025 року та вправі пред`являти відповідні вимоги про стягнення коштів, оскільки заборгованість за кредитним договором так і не була сплачена відповідачем.
Крім того, ТОВ «Таліон Плюс» набуло не лише право вимагати повернення тіла кредиту та вже нарахованих процентів, але й право вимагати всіх майбутніх нарахувань, які можуть виникнути у межах строку дії кредитного договору, що є важливою частиною укладання договору факторингу та надання послуг з факторингу.
Починаючи з 17 вересня 2025 року по 07 лютого 2026 року ТОВ «Таліон Плюс» здійснювало нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки ОСОБА_1 і надалі не сплачував заборгованість. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Таліон Плюс», згідно якого заборгованість станом на 07.02.2026 року становить 122936,80 грн, з яких 34203,18 грн тіло кредиту, 69579,79 грн відсотки, 2052,24 грн комісія, 17101,59 грн неустойка (а.с. 21-22).
Відповідач зазначає про не вірне здійснення розрахунку щодо заборгованості за відсотками у розмірі 69579,79 грн, оскільки на його думку за 102 дні (до 16.09.2025 року) сума відсотків становить 34190,40 грн.
Однак, із такими доводами відповідача суд погодитися не може, оскільки вони ґрунтуються на власному тлумаченні умов кредитного договору та не враховують факт відступлення права вимоги на користь ТОВ «Таліон Плюс», яке набуло право нараховувати проценти в межах та на умовах, визначених кредитним договором. При цьому наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору та підтверджується матеріалами справи, тоді як відповідач не надав належного та обґрунтованого контррозрахунку, який би спростовував правильність здійснених нарахувань. За таких обставин доводи відповідача щодо неправильності розрахунку процентів є необґрунтованими та підлягають відхиленню.
Також відхиляються доводи сторони відповідача щодо неправмірного нарахування комісії за надання кредиту в розмірі 2052,24 грн, з огляду на наступне.
Згідно п.18 пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/ або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, вимоги про звільнення позичальників від сплати нарахованих комісій вказана вище норма не містить.
Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З огляду на викладене, та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вищенаведеним кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір боргу відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в межах заявлених позовних вимог, а відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 586768031 від 06.06.2025 року у розмірі 105835,21 грн, з яких з яких 34203,18 грн – сума кредиту, 69579,79 грн – сума нарахованих процентів, 2052,24 грн – сума комісії за надання кредиту.
Всі інші доводи відповідача не спростовують висновків суду. Відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу на спростування доводів позовної заяви та підтвердження своїх заперечень.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України)
Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Представником позивача до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, укладений між адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 70 на звороті-74), додаткову угоду від № 2898 від 12.03.2026 року до договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року (а.с. 75), акт приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2026 року (а.с. 76 на звороті), з яких вбачається перелік наданих правових та юридичних послуг, кількість годин та вартість послуг, а саме: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій, 4 год. – 1000 грн; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога), 2 год. – 500 грн; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду, 10 год. – 3500 грн, а всього 5000 грн.
Крім того, у матеріалах справи наявні копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № серії ЧН № 000566 виданого 22 березня 2019 року Колінько Альоні Валеріївні (а.с. 68) та копія ордера на надання правничої допомоги (а.с. 69).
Відповідно до ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач не заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не доводив їх неспівмірність.
Враховуючи наведене, те, що позов задоволено повністю, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу є підставною та підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.
Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн.
На підставі ст. ст. 526, 626, 628, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за договором кредитної лінії № 586768031 від 06 червня 2025 року у розмірі 105835 (сто п`ять тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн 21 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», адреса місцезнаходження: 14017, м. Чернігів, вул. Жабинського, 13, код ЄДРПОУ 39700642;
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 01.06.2026 року.

Суддя Локачинського районного суду О.І. Безп`ятко