КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1757/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі – позивач) до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (далі – відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить: 
1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.01.2017 року по 20.07.2017 року; 
- стягнути з відповідача індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.01.2017 року по 20.07.2017 року у розмірі 11 616,66 грн з компенсацією податків на доходи фізичних осіб; 
2) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням розміру індексації призначеної рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 (справа №340/1418/25) та індексації-різниці;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням розміру індексації призначеної рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 (справа № 340/1418/25) та індексації-різниці;
3) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати матеріальної допомоги за грудень 2015 року та лютий 2016 року урахуванням розміру індексації призначеної рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 року (справа № 340/1418/25) у розмірі 3684,26; 
- стягнути з відповідача недоплачений розмір матеріальної допомоги за грудень 2015 року та лютий 2016 року урахуванням розміру індексації призначеної рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 (справа №340/1418/25) у розмірі 3684,26 грн з компенсацією податків на доходи фізичних осіб; 
4) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати матеріальної допомоги за червень 2017 року урахуванням розміру індексації призначеної рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 (справа №340/1418/25) та індексації-різниці у розмірі 5625,97 грн; 
- стягнути з відповідача недоплачений розмір матеріальної допомоги за червень 2017 року урахуванням розміру індексації призначеної рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 (справа №340/1418/25) та індексації-різниці у розмірі 5625,97 з компенсацією податків на доходи фізичних осіб.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що під час проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України йому не було в повному обсязі нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, зокрема за період з 01.01.2017 по 20.07.2017. Посилаючись на положення Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078, позивач вважає, що після підвищення посадового окладу з 01.01.2017 він набув право на отримання індексації-різниці, оскільки розмір підвищення його доходу був меншим за суму можливої індексації, яка склалася на той час. За його розрахунком розмір такої індексації-різниці становив 1936,11 грн щомісячно. Позивач зазначив, що рішеннями судів у справах №340/1446/21 та №340/1418/25 вже встановлено його право на отримання індексації грошового забезпечення та стягнуто на його користь відповідні суми. На його думку, індексація є складовою грошового забезпечення, тому повинна враховуватись під час обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги на оздоровлення. У зв`язку з цим він вважає, що відповідач протиправно не врахував належні йому суми індексації та індексації-різниці при визначенні розміру зазначених виплат, унаслідок чого вони були виплачені в меншому розмірі. 
Представник відповідача подав відзив, у якому заперечив проти позову, вказавши, що індексація грошового забезпечення не входить до складу грошового забезпечення, з якого обчислюються одноразова грошова допомога при звільненні та матеріальна допомога на оздоровлення, а тому підстав для їх перерахунку немає. Також зазначив, що наведений позивачем розрахунок так званої індексації-різниці є самостійним, не підтверджений первинними бухгалтерськими документами та не дає можливості перевірити правильність визначення його складових. Крім того, вказав, що позивач не врахував зміни у розмірі грошового забезпечення під час проходження служби, зокрема підвищення посадових окладів та присвоєння спеціальних звань, які можуть впливати на визначення базового місяця для індексації. Також наголосив на тому, що Департамент з питань виконання кримінальних покарань не є належним відповідачем у справі, оскільки позивач проходив службу в іншому органі, який на момент розгляду справи не припинений як юридична особа, а правонаступництво Департаменту не оформлено. Окремо представник відповідача послався на пропуск позивачем строку звернення до суду та вказав на наявність, на його думку, ознак зловживання процесуальними правами (а.с.35-42).
У відповіді на відзив (а.с.57-58) позивач послався на те, що доводи відповідача є безпідставними та суперечать обставинам, встановленим судовими рішеннями, які набрали законної сили. Позивач зазначив, що рішенням Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 р. №1-р/2025 визнано неконституційним тримісячний строк звернення до суду для стягнення заробітної плати та інших належних працівнику виплат, а тому посилання відповідача на пропуск строку звернення до суду є необґрунтованим. Щодо належності відповідача позивач вказав, що Департамент вже виступав відповідачем у попередніх справах за його позовами, а суди відхиляли аналогічні заперечення щодо неналежного відповідача. Також він зазначив, що розрахунок індексації-різниці здійснено ним на підставі офіційних показників індексу споживчих цін та довідок про грошове забезпечення, а твердження відповідача про довільність такого розрахунку не відповідають дійсності. Позивач наголосив, що присвоєння йому спеціального звання не впливало на визначення базового місяця індексації, а долучені відповідачем документи не спростовують його вимог та не підтверджують правомірність проведених нарахувань.
Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
19 грудня 2005 року на підставі наказу начальника Петрівської виправної колонії (№49) управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Кіровоградській області № 94о/с від 28 грудня 2005 року позивача прийнято на службу в Державну кримінально-виконавчу службу України. 
Наказом від 18 липня 2017 року № 306/ОС позивача було звільнено 20.07.2017 із посади старшого інспектора Олександрійського міськрайонного відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції зі званням капітана внутрішньої служби на підставі власного рапорту. Календарна вислуга років при звільненні складає 12 років 07 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні – 15 років 01 місяць 12 днів.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 у праві №340/1446/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 19 грудня 2005 року по 20 липня 2017 року включно. 
Зобов`язано Департамент з питань виконання кримінальних покарань нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 19 грудня 2005 року по 20 липня 2017 року включно. 
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової допомоги при звільненні у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
Зобов`язано Департамент з питань виконання кримінальних покарань нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу при звільненні у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі № 340/1418/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 20 липня 2017 року із застосуванням індексу споживчих цін з наростаючим підсумком, починаючи з базового місяця, якими є січень 2008 року. 
Стягнуто з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 20 липня 2017 року у сумі 49561,99 грн.
Предметом судового розгляду у даній справі є правомірність бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 20.07.2017, а також пов`язаних вимог про перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги з урахуванням сум індексації грошового забезпечення.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 
Щодо доводів відповідача про те, що Департамент з питань виконання кримінальних покарань є неналежним відповідачем у справі, суд зазначає таке. 
Як було встановлено судом, Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, в якому позивач проходив службу, перебуває у стані припинення. Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1252 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" визначено, що правонаступником Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції є Департамент з питань виконання кримінальних покарань. 
Крім того, згідно до Положення про Департамент з питань виконання кримінальних покарань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 21.12.2020 року №4403/5, Департамент є правонаступником, зокрема, Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, яке ліквідується. 
З огляду на викладене, перебування Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції у стані припинення та незавершення процедури його ліквідації не спростовують визначений нормативно-правовими актами статус Департаменту як правонаступника цього органу та не свідчать про його неналежність як відповідача у даній справі. 
Отже, доводи відповідача щодо необхідності залучення іншого відповідача або відсутності у Департаменту з питань виконання кримінальних покарань обов`язку відповідати за заявленими позовними вимогами є необґрунтованими та відхиляються судом. 
Щодо позовних вимог, пов`язаних із нарахуванням та виплатою індексації-різниці грошового забезпечення, а також похідних від них вимог, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з частиною другою статті 23 Закону України від 23.06.2005 року № 2713-IV "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
Частиною п`ятою статті 23 зазначеного Закону встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України. 
Частинами першою, п`ятою статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі – Закон № 1282-ХІІ).
У статті 1 Закону № 1282-ХІІ законодавець навів визначення таких понять: індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Перелік об`єктів індексації установлений частиною першою статті 2 Закону № 1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.
До таких об`єктів індексації в силу абзацу 4 частини першої статті 2 Закону № 1282-ХІІ належить оплата праці (грошове забезпечення).
Межі індексації визначені частиною шостою статті 2 Закону № 1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 3 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотки.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі, якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 6 Закону № 1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. 
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
З аналізу положень Закону України № 1282-ХІІ вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Таким чином, враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі – Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 – 103 відсотка).
Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
З аналізу наведених нормативно-правових актів вбачається, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. 
Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01.01.2016 у зв`язку із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №77 від 11.02.2016 року; до 01.01.2016 поріг індексації встановлювався в розмірі 101 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Пунктом 2 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (пункт 5 Порядку №1078).
Згідно з підпунктом 2 пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. 
Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Одним із спірних питань у цій справі є наявність у позивача права на отримання так званої "індексації-різниці" грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 20.07.2017 у зв`язку з підвищенням посадових окладів осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України з 01.01.2017, а також правомірність дій відповідача щодо її ненарахування та невиплати.
Суд зазначає, що з 01 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 мова йде про поняття "індексації різниці", право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме: 
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); 
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4). 
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково вказує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки. 
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить на користь висновку про те, що нарахування й виплата суми "індексації-різниці" має щомісячний фіксований характер, гарантується законом, і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. 
Схема посадових окладів осіб начальницького складу установ виконання покарань були затверджені в Додатку 22 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності з 01 січня 2008 року, а схеми посадових окладів осіб рядового і молодшого начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби в Додатку 23 до вказаної постанови. 
Надалі, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 грудня 2016 року №1036 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294", якою, зокрема, було внесено зміни до Додатків 22 та 23 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294. В результаті цих змін, з 01 січня 2017 року (дата набрання чинності постановою від 28.12.2016 № 1036) підвищились розміри посадових окладів осіб начальницького складу установ виконання покарань та посадових окладів осіб рядового і молодшого начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
В подальшому, схеми тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби були змінені у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Відтак, на законодавчому рівні розмір посадового окладу військовослужбовців Державної кримінально-виконавчої служби був встановлений у січні 2008 року (постанова від 07.11.2007 №1294). В подальшому він був змінений (зріс) у січні 2017 року (постанова від 28.12.2016 №1036), а потім у березні 2018 року (постанова від 30.08.2017 №704).
З огляду на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 №1036 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294" з 01.01.2017 були збільшені посадові оклади осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, то січень 2017 року є місяцем підвищення доходу позивача у розумінні пункту 5 Порядку №1078.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078 позивач має право на отримання суми "індексації-різниці" за умови, якщо розмір підвищення його грошового доходу у січні 2017 року не перевищує суму можливої індексації, яка склалася у цьому ж місяці.
Верховний Суд у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21 та від 20.04.2023 у справі №320/8554/21 дійшов правового висновку, що для правильного застосування абзаців 3-6 пункту 5 Порядку № 1078 необхідно встановити: розмір підвищення доходу особи у місяці підвищення тарифних ставок (окладів); суму можливої індексації, що склалася у цьому місяці; а також співвідношення між зазначеними величинами.
Судом встановлено, що відповідно до наявних у матеріалах справи довідок про грошове забезпечення розмір грошового забезпечення позивача у грудні 2016 року склав 5542,11 грн (за мінусом премії в сумі 3075,00 грн за листопад 2016 року), а у січні 2017 року – 6868,75 грн (з урахуванням виплаченої у лютому премії в сумі 3925 грн за січень) (а.с.19, 20).
Отже, розмір підвищення доходу позивача у січні 2017 року становив 1326,64 грн (6868,75 грн - 5542,11 грн). 
Так, для визначення суми можливої індексації суд враховує, що останнє нормативне підвищення посадових окладів осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України до січня 2017 року відбулося з 01 січня 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294. Відтак для цілей застосування абзаців 3-6 пункту 5 Порядку № 1078 величина приросту індексу споживчих цін у січні 2017 року підлягала обчисленню наростаючим підсумком починаючи з лютого 2008 року (з місяця, наступного за базовим) по листопад 2016 року включно. За результатами такого розрахунку величина приросту індексу споживчих цін станом на січень 2017 року становила 210,47%.
Оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений на січень 2017 року відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII, становив 1600,00 грн, сума можливої індексації у січні 2017 року становила 3367,52 грн (1600,00 грн х 210,47% / 100).
Таким чином, сума можливої індексації, що склалася у січні 2017 року (3367,52 грн), перевищувала розмір підвищення доходу позивача у цьому місяці (1326,64 грн). За таких обставин, згідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078, позивач набув право на отримання індексації-різниці у розмірі різниці між сумою можливої індексації та розміром підвищення доходу, що становить 2040,88 грн (3367,52 грн – 1326,64 грн).
Відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078, визначена в місяці підвищення доходу сума індексації підлягає виплаті щомісячно у фіксованому розмірі до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) або до звільнення позивача зі служби. 
Отже, починаючи з січня 2017 року, у зв`язку з перевищенням суми можливої індексації над розміром підвищення грошового забезпечення позивача, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 у позивача виникло право на отримання щомісячної фіксованої індексації-різниці у розмірі 2040,88 грн, яка підлягала виплаті до моменту наступного підвищення тарифних ставок (окладів) або до дня звільнення зі служби. 
Враховуючи встановлені обставини справи та надану їм правову оцінку, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу щомісячної фіксованої індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 2040,88 грн за період з 01.01.2017 по 20.07.2017. 
Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати щомісячної фіксованої індексації-різниці за період з 01.01.2017 по 20.07.2017 включно у розмірі 2040,88 грн та зобов`язання відповідача здійснити її нарахування та виплату відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078. При цьому така виплата підлягає здійсненню з урахуванням сум індексації грошового забезпечення, фактично виплачених позивачу на виконання судових рішень у справах №340/1446/21 та №340/1418/25 за той самий період. 
Разом з тим вимога позивача про компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 така компенсація є похідною від факту нарахування та виплати відповідних сум грошового забезпечення та підлягає вирішенню під час виконання рішення суду. Оскільки на момент розгляду цієї справи індексація-різниця позивачу не нарахована і не виплачена, право на отримання зазначеної компенсації ще не порушене, а тому вимога в цій частині є передчасною. 
Щодо позовних вимог, викладених у пунктах 2-4 позовної заяви, то суд зазначає, що їх задоволення безпосередньо пов`язане з визначенням остаточного розміру грошового забезпечення позивача, в тому числі з урахуванням індексації-різниці за період з 01.01.2017 по 20.07.2017. Водночас на момент розгляду даної справи індексація-різниця за вказаний період позивачу не нарахована та не виплачена, а право на її отримання є предметом розгляду у цій справі.
Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із вимогою про проведення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги з урахуванням сум індексації, стягнутих рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі № 340/1418/25, а також індексації-різниці за період з 01.01.2017 по 20.07.2017.
Також відсутні докази відмови відповідача у проведенні відповідного перерахунку або ухилення від його здійснення. За таких обставин суд позбавлений можливості встановити факт порушення відповідачем прав позивача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги на оздоровлення з урахуванням зазначених сум індексації.
Отже, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги на оздоровлення з урахуванням сум індексації є передчасними та задоволенню не підлягають.
Щодо питання дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає таке.
Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. 
Положення КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок та строки звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці. 
Водночас, такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції: "Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)". 
Слід також звернути увагу, що правові питання застосування положень статті 233 КЗпП України були предметом дослідження Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі № 460/21394/23 (постанова від 21 березня 2025 року). Верховним Судом, зокрема, зроблено такий висновок: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин").
Таким чином, враховуючи зміст позовних вимог, які стосуються нарахування та виплати позивачу складових грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги за період проходження служби до 19.07.2022, а також беручи до уваги правове регулювання строків звернення до суду у спорах щодо оплати праці (грошового забезпечення), суд не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову часткового.
Враховуючи, що позивач судових витрат по сплаті судового збору за подання позову не поніс та доказів понесення інших судових витрат суду не надав, а тому, відсутні підстави для розподілу судових витрат на підставі статті 139 КАС України.
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (вул. Ю. Іллєнка, 81, м. Київ, 04050, ЄДРПОУ 43501242) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 20.07.2017 включно щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 2040,88 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 20.07.2017 включно щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення у розмірі 2040,88 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації грошового забезпечення за цей період.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН