ЄУН 932/4962/26
Провадження №2-а/932/83/26
РІШЕННЯ
Іменем України

03.07.2026 Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача, позиція відповідача 
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, в обґрунтування якого вказав, що постановою ЕНА №6921115 від 28.03.2026 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КпАП України. 
Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на таке. 
Він не є власником транспортного засобу AUDI A3, д/н НОМЕР_1 , автомобіль належить ОСОБА_2 . 
28.03.2026 останній доручив йому зайнятися продажом автомобіля, попросив забрати з салону особисті речі та принести їх йому для подальшого огляду авто покупцями. 
Коли він перебував поруч з автомобілем, до нього під`їхали працівники поліції, попросили надати документи та одразу після перевірки почали складати постанову, стверджуючи, що він керував автомобілем, фотографували його біля авто. 
На момент прийняття оскаржуваної постанови він не перебував у статусі водія, рух транспортного засобу зафіксований не був. В постанові не зазначено відомостей про технічний засіб, яким фіксувалося правопорушення. 
Просив суд скасувати постанову та закрити провадження у справі через відсутність події та складу правопорушення. 
У відзиві на позов відповідачем зазначено про невизнання позовних вимог. Постанова прийнята поліцейським у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у статусі особи, позбавленої права керування транспортними засобами. Так, 28.03.2026 у м. Дніпрі поліцейський виявив факт керування транспортним засобом AUDI, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , якого судом позбавлено права керування транспортними засобами, що підтверджують відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських. Зокрема, відеозаписами зафіксовано, як наряд поліції прибуває на вул. Орлівську в м. Дніпрі на виклик щодо неналежно припаркованого автомобіля та виявляють на місці події AUDI, д/н НОМЕР_1 , розміщений таким чином, що суттєво перешкоджає дорожньому руху. У подальшому на місце події приходить ОСОБА_1 , який сідає за кермо цього автомобіля і перепарковує його в інше місце. Під час такого перепаркування поліцейські рухаються позаду на службовому транспортному засобі, фіксуючи відеореєстратором рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки відповідного транспортного засобу на новому паркувальному місці з водійського місця виходить ОСОБА_1 . Відтак, факт керування ним автомобілем є доведеним. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпра від 07.04.2020 у справі №204/556/20, що набрала законної сили 21.04.2020, ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на 10 років. Доводи позивача щодо неправомірності оспорюваної постанови є безпідставними, та спрямовані на уникнення встановленої законом відповідальності за вчинене правопорушення. Копія постанови вручена поліцейським ОСОБА_1 28.03.2026 на місці її прийняття, що також підтверджує відеозапис. Просить відмовити у задоволенні позову. 
ІІ. Процесуальні дії у справі
Позовна заява надійшла до суду 14.04.2026 та 29.04.2026 автоматично розподілена між суддями. 
Ухвалою від 04.05.2026 позовна заява залишена без руху для виправлення виявлених недоліків.
19.05.2026 судом отримано поштою заяву позивача про виправлення недоліків позовної заяви від 12.05.2026. 
Ухвалою від 19.05.2026 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
З наданої позивачем копії постанови ЕНА №6921115 від 28.03.2026 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КпАП України за те, що 28.03.2026 о 09-13 у м. Дніпрі, вул. Орлівська, 24а, він керував ТЗ, будучі позбавленим права керування Ленінським РС (10 років), чим порушив п.2.1.а ПДР – керува…..(пункт 5 постанови).
На цьому відкопійована частина постанови переривається та наступна частина вже відображає постанову, починаючи з п.8. 
За твердженнями позивача, йому було вручено лише додаток до постанови. 
Відповідачем у відзиві вказано, що копія постанови вручена ОСОБА_1 на місці її прийняття 28.03.2026. Надати витребувану судом постанову відповідач не має змоги, оскільки за правилами розділів IV, VI Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, постанова виноситься в одному екземплярі, який відповідно до п.3 розділу VI Інструкції надіслано для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання ОСОБА_1 . 
ІV. Оцінка суду
Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до вказаного Закону встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (зі змінами та доповненнями) (далі – ПДР).
Відповідно до п.2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування відповідними транспортними засобами. 
Частина 4 ст.126 КПАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
За змістом ч.1 ст.8, ч.2 ст.19 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом ч.ч.1-3 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно п.1 ст.247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частина перша ст.251 КпАП України визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем п.2.1.а ПДР України. 
У постанові серії ЕНА №6921115 від 28.03.2026 зазначено, що ОСОБА_1 керував ТЗ, будучі позбавленим права керування Ленінським РС (10 років). 
Разом з тим, в постанові не зазначено, яким саме рішенням на позивача накладене таке позбавлення (дата, номер, повне найменування видавника, за яке саме правопорушення), та відповідачем не надано суду доказів факту позбавлення ОСОБА_1 права керування станом на 28.03.2026. 
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Абз.1 ч.2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Ухвала суду про витребування доказів – копії оскаржуваної постанови, що також перешкоджає повною мірою встановити її зміст, а надана позивачем копія виготовлена таким чином, що не містить всіх необхідних складових прийнятого поліцейським рішення. 
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність прийняття оскаржуваної постанови, а отже позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
V. Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, судові витрати у вигляді судового збору, понесені ОСОБА_1 в сумі 665,60 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11,77,139,242-246 КАС України, суд
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов – задовольнити. 
Постанову серії ЕНА №6921115 від 28.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КпАП України – скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КпАП України – закрити. 
Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп., сплачений позивачем платіжною інструкцією №7ЕЕ1-СР11-6САТ-46Р8 від 11.05.2026. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду виготовлене 03.07.2026. 

Суддя:          В.С. Салькова