П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/15469/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О. 
Суддя-доповідач - Гнап Д.Д. 
25 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді: Гнап Д.Д. 
суддів: Сушка О.О.  Яремчукa К.О. , 

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просить суд:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №220550003103 від 13.03.2025 щодо не зарахування періодів роботи до страхового стажу.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи:
- з 27.06.1992 по 31.05.1993 згідно трудової книжки від 23.08.1985 НОМЕР_1 ;
- з 01.06.1993 по 25.10.1995 згідно трудової книжки від 23.08.1985 НОМЕР_1 ;
- з 26.10.1995 по 25.04.1996 згідно трудової книжки від 23.08.1985 НОМЕР_1 ;
- з 06.08.2002 по 28.12.2002 згідно трудової книжки від 23.08.1985 НОМЕР_1 ;
- з 24.03.2008 по 19.05.2008 згідно трудової книжки від 23.08.1985 НОМЕР_1 ;
- з 28.05.2008 по 25.03.2009 згідно трудової книжки від 23.08.1985 НОМЕР_1 ;
- з 14.01.2013 по 17.02.2014 згідно трудової книжки від 23.08.1985 НОМЕР_1 ;
- з 04.03.2014 по 29.05.2015 згідно трудової книжки від 23.08.1985 НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06 березня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно не взяті до відома документи, трудова книжка та архівні довідки для призначення пенсії за віком, що порушує його право на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.
Рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №220550003103 від 13.03.2025 у частині визначення страхового стажу позивача.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 27.06.1992 по 31.05.1993, з 01.06.1993 по 25.10.1995 та з 26.10.1995 по 25.04.1996, з 06.08.2002 по 28.12.2002, з 24.03.2008 по 19.05.2008, з 28.05.2008 по 25.03.2009, з 14.01.2013 по 17.02.2014, з 04.03.2014 по 29.05.2015.
У задоволенні інших вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи чи архівними установами, можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Суд зробив висновок, що у трудову книжку позивача внесені записи про всі спірні періоди роботи, які містять відомості про підприємства, дати прийняття та звільнення, а також реквізити наказів, що є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.
Окружний суд зазначив, що відповідальність за можливі помилки, виправлення чи якість записів та підписів у трудовій книжці не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу.

ІІ. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині задоволених вимог, стверджуючи про порушення судом норм матеріального права.
Апелянт зазначає, що періоди з 1992 по 1995 роки не підлягають зарахуванню через відсутність підпису відповідальної особи на титульному аркуші трудової книжки, а період 1995– 1996 років містить виправлення у датах.
Крім того, пенсійний орган наголошує на відсутності даних про сплату внесків у системі ОК-5 за періоди 2002 та 2008– 2015 років.
Також скаржник вважає зобов`язання щодо зарахування стажу втручанням у дискреційні повноваження органу.
ГУ ПФУ в Запорізькій області у відзиві на позов підтримало позицію щодо відсутності підстав для зарахування стажу через неналежне оформлення документів.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 06.03.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 13.03.2025 № 220550003103 позивачу відмовлено у призначенні пенсії через наявність лише 26 років 9 місяців 5 днів стажу.
До стажу не зараховано періоди з 27.06.1992 по 25.10.1995 (відсутній підпис на титулі трудової книжки), з 26.10.1995 по 25.04.1996 (виправлення в датах), а також періоди 2002 та 2008– 2015 років (відсутність даних про сплату внесків в ОК-5)
Не погодившись з такими діями відповідача , позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

ІV. ОЦІНКА ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Особи мають право на призначення пенсії за віком, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV, після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Відповідно до п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.
Відповідно до пункту 2.3 Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Щодо доводів апелянта про відсутність підпису на титульному аркуші та виправлення в записах за 1992– 1996 роки, суд зазначає, що згідно з Інструкцією № 162 та Інструкцією № 58, відповідальність за правильність заповнення та ведення трудових книжок покладена виключно на власника або уповноважений ним орган підприємства.
При цьому, відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Також, недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.
Записи у трудовій книжці позивача містять назви підприємств, посади та реквізити наказів, що є належним доказом стажу.
Стосовно періодів 2002 та 2008– 2015 років, неврахованих через відсутність даних про сплату внесків, суд апеляційної інстанції наголошує на сталій практиці Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 17 липня 2019 року у справі №144/669/17, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17 та від 01 березня 2021 року по справі № 423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Позивач не може нести негативні наслідки за ймовірне неналежне виконання підприємством своїх обов`язків перед бюджетом.
Аргументи апелянта про втручання в дискрецію судом також відхиляються. 
Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю рішень, і якщо умови зарахування стажу чітко визначені законом та підтверджені документами, суд зобов`язаний відновити порушене право.
Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у призначенні самої пенсії, оскільки стаж позивача навіть з урахуванням доданих періодів не досягає необхідних 32 років, що відповідає частині 2 статті 26 Закону № 1058-IV.
Таким чином, рішення суду є законним та ґрунтується на всебічному дослідженні доказів.

V. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до частин 1 - 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції, що оскаржується, відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги, які були підставою для відкриття апеляційного провадження, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду та не спростовують висновки суду першої інстанції по суті справи.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав вважати оскаржуване рішення помилковим.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуюча	 		Гнап Д.Д.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Яремчук К.О.