СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/3303/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Крестьянінов О.О.

за участю секретаря Андерс О.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційні скарги позивача - Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"(вх.№934Х/2) відповідача - Акціонерного товариства “Харківобленерго” (вх.№918Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 у справі №922/3303/25 (повний текст рішення складено та підписано 02.04.2026 суддею Добрелею Н.С. у приміщенні Господарського суду Харківської області) 
за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ
до Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків 
про стягнення коштів,-
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Харківобленерго" про стягнення заборгованості за період березень 2025 року -квітень 2025 року, коригування/врегулювання - січень 2024 року, березень 2024 року, вересень 2024 року, листопад 2024 року, лютий 2025 року, квітень 2025 року в розмірі 4818492,97 грн, 3% річних у сумі 52508,44 грн, інфляційне збільшення в розмірі 86438,15 грн.
Фактичними підставами позову позивач визначив невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів за публічним договором про врегулювання небалансів, до якого відповідач приєднався заявою від 23.04.2019, яка була акцептована позивачем 08.05.2019 (ідентифікатор договору № 0524-01041) внаслідок чого утворилась основна заборгованість в розмірі 4818492,97 грн, за несплату якої відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України нараховано 86438,15 грн інфляційних втрат та 52508,44 грн грн 3% річних.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 у справі №922/3303/25 в позові відмовлено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства “Харківобленерго” на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія "Укренерго" заборгованість за період: березень 2025 року – квітень 2025 року, коригування/врегулювання: січень 2024 року – березень 2024 року, вересень 2024 року – листопад 2024 року, лютий 2025 року, квітень 2025 року у сумі 4316764,20 грн, інфляційне збільшення в розмірі 76874,30 грн, 3% річних у сумі 47271,22 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 53290,92 грн. В решті позову відмовлено.
Рішення обґрунтовано наявністю правових підстав для стягнення частини основного боргу із оплати вартості небалансів за період: березень 2025 – квітень 2025, та суми коригування/врегулювання: лютий 2024 – березень 2024, вересень 2024 – листопад 2024, лютий 2025, квітень 2025 у розмірі 4316764,20 грн та відсутністю правових підстав для стягнення коригування вартості небалансів за січень 2024 року і нарахованих на них інфляційних втрат та 3% річних, з огляду на те, що:
- на виконання умов Договору та Правил ринку були надіслані на електронну адресу відповідача сформовані в системі управління ринком звіти від 23.04.2025 №2002202500105 за лютий 2024 на суму 353818,70 грн, від 23.04.2025 №2402202500372 за березень 2024 на суму 11465,20 грн, від 25.04.2025 №2504202500101 за лютий 2025 на суму 71589,62 грн, від 12.04.2025 №1204202500143 за березень 2025 на суму 3505950,20грн, від 11.05.2025 №1105202500131 за квітень 2025 на суму 56.923,26грн, від 24.06.2025 №2406202500102 за квітень 2025 на суму 34,70 грн, 24.04.2025 №2404202500093 за вересень 2024 на суму 42.992,39 грн, від 26.05.2025 №2805202500098 за жовтень 2024 на суму 80.953,26 грн, від 23.06.2025 №2306202500103 за листопад 2024 на суму 194.667,86 грн. Всього на суму 4316764,20 грн;
- відповідач жодних заперечень щодо отриманих звітів в передбаченому пунктом 5.7., 5.8. Договору порядку не надав та всупереч умов Договору та положень Правил ринку як сторона, що відповідальна за баланс своєї балансуючої групи на ринку електричної енергії (СВБ) не забезпечив наявності грошових коштів на рахунку ескроу для оплати вартості небалансів, з оплати електричної енергії, придбаної у позивача за результатом врегулювання небалансів на ринку електричної енергії, відповідно до виставлених останнім звітів. При цьому, оплата здійснюється з рахунку ескроу СВБ на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання ОСП на третій робочий день з дня надсилання повідомлення про формування місячного звіту на електронну адресу відповідача;
- необгрунтованість заперечень відповідача проти позовних вимог з посиланням на наявність суперечки з АТ "Укрзалізниця" щодо врахування спірних обсягів електричної енергії з небалансів за період з листопада 2024 по травень 2025, а також на невідповідність суми коштів, яка зазначена в місячних звітах про небаланси, сумі, яка наведена в Актах купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та Актах врегулювання/корегування, адже відповідні суперечки, які виникли між АТ "Харківобленерго" та АТ " Укрзалізниця" є похідними від вимог НЕК "Укренерго" до АТ "Харківобленерго", а відповідні Акти не є підставою для оплати, з огляду на те, що у відповідності до умов Договору обов`язок щодо оплати вартості небалансів безпосередньо пов`язаний з формуванням та надсиланням саме місячного звіту СВБ, а не Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів (акту врегулювання/корегування);
- необґрунтованість посилання відповідача на наявність підстав для закриття провадження в даній справі у зв`язку з тим, що в провадженні Господарського суду Харківської області перебувають справи №№922/3894/24, 922/1916/24, 922/4851/24 та 922/1216/25 предметом розгляду яких є заборгованість за спірні періоди, оскільки наявність у провадженні цього чи іншого суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є підставою для залишення позову без розгляду, а не підставою для закриття провадження та крім цього, предмети позовів у справах №№922/3894/24, 922/1916/24, 922/4851/24 та 922/1216/25 є різними від справи №922/3303/25, враховуючи відмінність звітів про небаланси електричної енергії, за якими стягується заборгованість, в яких зазначено інші суми за періодами, які збігаються зі спірними у даній справі; 
- звіт від 23.04.2025 №1902202500114 на суму 501728,77 грн, на який позивач поряд з іншими зітами, копії яких надані до матеріалів справи, посилається в обґрунтування заявленої до стягнення заборгованості,  в матеріалах справи не міститься, у той час як саме на позивача покладено обов`язок у наданні доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, а тому наявність у відповідача заборгованості з оплати коригування вартості небалансів за січень 2024 року на відповідну суму не доведено.
Позивач -  Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" подало апеляційну скаргу (вх.№934Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 у справі №922/3303/25, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить це рішення скасувати в частині незадоволення позовних вимог про стягнення 501728,77 грн коригування січня 2024 року, 3% річних у сумі 5237,22грн та інфляційного збільшення в розмірі 9563,85 грн та задовольнити позовні вимоги в цій частині, а в іншій частині рішення залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у стягненні заборгованості з оплати коригування небалансу за січень 2024 року за звітом від 23.04.2025 №1902202500114 на суму 501728,77 грн з посиланням на його ненадання позивачем, оскільки вказаний документ позивач подав через підсистему «Електронний суд» в електронному вигляді разом з позовною заявою у відповідному файлі, який через технічні недоліки підсистеми, враховуючи технічні особливості в назві файлу, до підсистеми не завантажився, а адміністратор підсистеми не забезпечив інформування про відсутність приєднаного файлу, що за усталеною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 03.07.2019 у справі № 916/3152/17, від 16.06.2020 у справі № 910/14563/19, не може бути підставою для покладення негативних наслідків відповідної недосконалості програмного забезпечення на учасника справи, який діяв добросовісно, створивши, підписавши та подавши відповідний електронний доказ в межах встановленого строку. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2026 для розгляду справи №922/3303/25 сформовано склад суду: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача -Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вх.№934Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 у справі №922/3303/25 та призначено її до розгляду в судове засідання з повідомленням сторін на 21.05.2026 о 12:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду.
Відповідач - Акціонерне товариство "Харківобленерго" також подав на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить це рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового стягнення суми основного боргу та нарахованих на нього інфляційних та річних, пославшись на його підтвердження сформованими у системі управління ринком місячними звітами, оскільки не врахував, що статус отриманих позивачем із системи управління ринком і наданих ним до суду як доказ вірності проведених ним розрахунків боргу первинних документів не є абсолютним і не позбавляє відповідача права спростовувати їх достовірність у судовому порядку як засіб захисту проти позову про стягнення грошових коштів небалансу, що сформульовано практикою Верховного Суду,зокрема, відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.02.2026 у справі № 910/5479/24.
Також відповідач зазначив про безпідставне відхилення судом першої інстанції посилання відповідача на наявність суперечки з АТ «Укрзалізниця» щодо врахування обсягів перетікання електричної енергії з мереж АТ «Укрзалізниця» до мереж АТ «Харківобленерго» по приєднанням ПЛ-110 кВ «Красноград» та ПЛ-110 кВ «Красноград № 2» з небалансів за період з листопада 2024 по травень 2025 року з посиланням на те, що відповідні суперечки є похідними від відповідних вимог позивача до відповідача щодо сплати небалансів, оскільки судом не враховано, що у разі прийняття за наслідками розгляду суперечки рішення на користь АТ «Укрзалізниця» обсяги перетікання будуть скориговані, у тому числі за частину спірного періоду - березень та квітень 2025 року. 
Крім цього відповідач зазначив про неприйняття до уваги та нездійснення системного аналізу і дослідження наступних обставин, які є визначальними та важливими для правильного вирішення справи:
- позивач не довів вірність проведених ним розрахунків заборгованості і сум компенсаційних нарахувань, та взагалі вірність визначення ним суми позовних вимог, оскільки розрахунок суми основної заборгованості містить суперечливі дані та характеризується відсутністю узгодженості вирахування сум, які використовуються для визначеності основного боргу та нарахованих на неї сум інфляційних та 3% річних та не ґрунтується на доказовій базі;
- надані позивачем в якості додатку копії актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів не є такими, що відображають фактичний обсяг наданих послуг, а містять віртуальні, непідтверджені документально обсяги наданих послуг на останній день місяця, внаслідок чого зазначені в них дані не є достовірними та не можуть бути використані як підтверджена база нарахування штрафних санкцій за умовами Договору;
- при визначенні позивачем суми заборгованості не враховано наявні суперечки між відповідачем та АТ«Укрзалізниця» та коригування обсягів прийому/виддачі електричної енергії які ймовірні за наслідками її вирішення;
- за спірний період відповідачем були проведені коригування фактичного обсягу купівлі електричної енергії, які позивач безпідставно не врахував у своїх розрахунках, а саме фактичні технологічні витрати електроенергії (ТВЕ) електричними мережами відповідача , який є оператором системи розподілу (ОСР), що визначаються як різниця між фактичними обсягами надходження електроенергії до мереж ОСР та фактичними обсягами розподіленої електроенергії мережами ОСР споживачам,і які в результаті коригувань збільшилися на обсяг 79 734 кВт*год у березні 2025 року та на обсяг 17670 кВт*год у квітні 2025 року.
Також відповідач зазначив про те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок з питань невідповідності та розбіжностей між даними, які містяться в актах коригування, наданих позивачем як докази його вимог разом з позовною заявою, та наданих ним же розрахунком ціни позову, зазначивши, що відповідні Акти не є підставою для оплати, з огляду на те, що у відповідності до умов Договору обов`язок щодо оплати вартості небалансів безпосередньо пов`язаний з формуванням та надсиланням саме місячного звіту СВБ, а не Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів (акту врегулювання/корегування.
Помилковість таких тверджень вбачається з того, що саме акти коригування/врегулювання є:
- документами, які містять інформацію, засновану на фактичних даних про зміни в обсягах електричної енергії;
- на відмінність від звітів, які формуються лише однією стороною правовідносин (виключно позивачем як ОСП, АКО), -акти коригування містять узгоджені дані та підписи представників обох сторін-як позивача, так і відповідача);
- є первинними документами і підставою для формування позивачем відкоригованих звітів, відповідно до положень Правил ринку, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307.
При цьому відповідач зазначив про допущення судом надмірного формалізму при перевірці правильності розрахунку позовних вимог та визначення конкретних сум задоволених позовних вимог, який призвів до нездійснення ним детального, всебічного та повного дослідження обґрунтованості та перевірки правильності відповідного розрахунку.
Зокрема, відповідач, зазначивши в ухвалі від 16.12.2025 про призначення у справі електротехнічної та економічної експертизи про об`єктивну необхідність призначення експертизи для з`ясування реального обсягу послуг з врегулювання небалансів електричної енергії, наданих за договором від 08.05.2019 № 0524-01041, адже перевірка здійснення розрахунків вимагає наявності спеціальних знань та технічних засобів у сфері електротехніки, у той час як суд, не володіючи відповідною спеціальною компетенцією, позбавлений можливості оцінити правильність, достовірність і обгрунтованість таких розрахунків, а відтак дійти об`єктивного та законного висновку про відповідність дій позивача вимогам спеціального законодавства, що регулює порядок врегулювання небалансів електроенергії, після скасування цієї ухвали за наслідками апеляційного перегляду, суд всупереч власним висновкам, за відсутності у нього технічної можливості перевірити достовірність і правильність розрахунків обсягів і вартості небалансів електроенергії, самостійно, без висновків експертів визначив розрахунок суми основного боргу як вірний та вирішив спір про стягнення грошових коштів у відповідній сумі.
При цьому відповідач стверджує про неврахування судом першої інстанції підтвердженої матеріалами справи наявності суперечки між сторонами правильності здійсненого позивачем розрахунку обсягів небалансів за спірний період, перевірка якої є математично та технічно складною, у зв`язку з чим потребує спеціальних знань.
Крім цього відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права через відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом Харківської області справ № № 922/3894/24, 922/1916/24, 922/4851/24, 922/1216/25, в межах яких розглядаються позовні вимоги позивача до відповідача щодо стягнення заборгованості з оплати вартості небалансів та нарахованих на неї інфляційних та 3% річних за тим самим договором і щодо частини тих самих періодів, що і в даній справі, в яких мали бути встановлені преюдиціальні обставини щодо конкретизації періодів виникнення заборгованості, вірності визначеного позивачем фактичного обсягу та вартості послуг з врегулювання небалансів електричної енергії за відповідні аналогічні періоди, враховуючи наявність суперечки щодо частини цих періодів. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача -  Акціонерного товариства “Харківобленерго” (вх.№918Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 у справі №922/3303/25.
Об`єднано в одне апеляційне провадження для сумісного розгляду апеляційні скарги відповідача - Акціонерного товариства “Харківобленерго” (вх.№918Х/2)  та позивача -  Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 у справі №922/3303/25.
Розгляд апеляційних скарг призначено в судове засідання з повідомленням сторін на 21.05.2026 о 12:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2026, у зв`язку з відпусткою судді Лакізи В.В. для розгляду справи №922/3303/25 сформовано склад суду: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О. 
20.05.2026 відповідачем через підсистему "Електронний суд" подано клопотання про призначення у справі комплексної електротехнічної та економічної експертизи (вх. № 5637) на вирішення якої поставити наступні питання:
- Який саме фактичний обсяг за послуги з врегулювання небалансів електричної енергії за період коригування:березень-квітень 2025, коригування/врегулювання січень-березень 2024,вересень -листопад 2024, лютий 2025, квітень 2025 є вірним та чи співпадає він з обсягом, який є базою нарахувань інфляційних та 3 % річних?
- Чи враховані ПрАТ НЕК "Укренерго" проведені коригування обсягів за період березень-квітень 2025,коригування /врегулювання січень-березень 2024,вересень -листопад 2024, лютий 2025,квітень 2025, які є базою нарахувань інфляційних та 3 % річних?
- Чи вірно визначено ПрАТ "НЕК "Укренерго" вартість наданої послуги з врегулювання небалансів електричної енергії за період заборгованості березень-квітень 2025, коригування/врегулювання січкень-бенрезень 2024,вересень -листопад 2024, лютий 2025, квітень 2025,враховуючи відповіді на вищезазначені питання?
В обгрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на неможливість без спеціальних знань у сфері іншій ніж право здійснення судом апеляційної інстанції перевірки правильності розрахунку позовних вимог та визначення конкретних сум задоволених оскаржуваним рішенням позовних вимог відповідно до фактично спожитих обсягів електроенергії, з огляду на те, що:
- між сторонами існує спір з питань, які входять до предмету доказування у даній справі щодо обґрунтованості оформлення операцій з надання послуг з врегулювання небалансів електроенергії за спірний період в обсягах та розмірах, що зазначені в наданих до позовної заяви Актах коригування, які не є такими, що відображають фактичний обсяг наданих послуг, а містять віртуальні, непідтверджені документально обсяги наданих послуг на останній день місяця, а також документально і розрахунково непідтверджені показники вартості обсягів електроенергії, купленої/проданої СВБ(відповідачем) та купленої/проданої позивачем як ОСП, суперечливі та розрахунково недоведені дані, які використовувались для визначення суми заборгованості за спірний період;
- з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що за цей період були проведені коригування фактичних обсягів купівлі електричної енергії, розподіленого мережами відповідача, у зв`язку з перетоками, електричної енергії між суміжними площадками комірційного обліку позивача та відповідача, які не враховано в наданих до позовної заяви Актах коригування, й, відповідно, у розрахунку суми позову;
- для виконання розрахунків заборгованості з оплати вартості небалансів використовувалися різні складні формули, коефіцієнти, параметри та інші спеціальні електротехнічні вихідні дані, правильність визначення яких у розрахунку позовних вимог може бути перевірена лише за допомогою спеціальних технічних засобів та спеціальних знань у галузів електроенергетики та за допомогою спеціальних економічних знань;
- в рамках інших судових справ розглядаються позовні вимоги позивача до відповідача щодо стягнення заборгованості з оплати вартості небалансів та нарахованих на неї інфляційних та 3% річних за тим самим договором і щодо частини тих самих періодів, що і в даній справі, а саме: коригування/врегулювання за січень 2024 року- у справі № 922/3894/24,за 2-гу декаду лютого 2024 - березень 2024 року- у справі № 922/1916/24, за вересень 2024 року та листопад 2024 року- у справі № 922/4851/24, за лютий 2025 року – справі № 922/1216/25;
- зміст наданих позивачем розрахунків свідчить, що вони стосуються лише загальної вартості електричної енергії, нарахованої на неї інфляційних та річних, але не містить жодних даних щодо розрахунку та врахування оновлених сертифікованих даних комерційного обліку учасників ринку за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням суперечки між АТ «Укрзалізниця» та АТ «Харківобленерго» щодо вирахування обсягів перетікання електричної енергії з мереж АТ «Укрзалізниця» до мереж АТ «Харківобленерго» по приєднанням ПЛ-110 кВ «Красноград» та ПЛ-110 кВ «Красноград № 2» з небалансів за період з листопада 2024 по травень 2025 року та ймовірне коригування обсягів прийому/віддачі електричної енергії за її наслідками ( у тому числі за жовтень, грудень 2025року, січень 2026 року у обсязі 28380 кВт*год, 17292 кВт*год та 16060 кВт*год );
- відповідачем були проведені коригування фактичного обсягу купівлі електричної енергії, які позивач безпідставно не врахував у своїх розрахунках, а саме фактичні технологічні витрати електроенергії (ТВЕ) електричними мережами відповідача, який є оператором системи розподілу (ОСР), що визначаються як різниця між фактичними обсягами надходження електроенергії до мереж ОСР та фактичними обсягами розподіленої електроенергії мережами ОСР споживачам,і які в результаті коригувань збільшилися на обсяг 79 734 кВт*год у березні 2025 року та на обсяг 17670 кВт*год у квітні 2025 року;
- у матеріалах справи відсутній висновок експерта із зазначених вище питань. 
21.05.2026 позивачем подані заперечення на зазначенне клопотання про призначення у справі комплексної електротехнічної та економічної експертизи (вх. № 5688), в яких він посилається на відсутність підстав для призначення судом апеляційної інстанції зазначеної експертизи , з огляду на те, що:
- у клопотанні про призначення судом експертизи відповідачем не визначено об`єктів та матеріалів дослідження, а на вирішення експерам запропоновано поставити лише загальні питання, які не дають змоги конкретно визначити предмет та об`єкт дослідження, який стосується взаємовідносин відповідача саме з позивачем, а не відповідача як оператора системи розподілу зі своїми кінцевими споживачами та у матеріалах справи відсутні вихідні дані, необхідні для проведення дорученого експертного дослідження, що унеможливлює його проведення, оскільки до матеріалів справи не долучено жодного належного, допустимого, достовірного доказу на підтвердження заперечень позовних вимог і при цьому заявлене відповідачем клопотання про призначення експертизи, всупереч принципам диспозитивності та змагальності, має на меті збирання судом апеляційної інстанції доказів, які відповідачем не подавались суду першої інстанції у встановленому порядку та строки, зокрема під час підготовчого засідання не заявлялося жодного клопотання про витребування будь-яких доказів від позивача на спростування правової позиції, викладеній в позовній заяві, а докази, які надавались суду першої інстанції, не стосуються правовідносин сторін, оскільки стосуються здійснення відповідачем як ОСР розподілу вже поставлених позивачем обсягів небалансів споживачам послуг з розподілу електроенергії;
- подання відповідачем клопотання про призначення у справі комплексної електротехнічної та економічної експертизи має ознаки зловживаня своїми процесуальними правами, оскільки такі дії спрямовані не на з`ясування обставин, що мають значення для справи, а на затягування судового процесу;
- за змістом ч. 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається судом лише у разі існування потреби у спеціальних знаннях , коли обставини справи не можуть бути з`ясовані іншими доказами, тоді як наявні у даній справі докази дозволяють встановити обставини справи за відсутності спеціальних знань, враховуючи, що позивачем до матеріалів справи надані усі первинні документи на підтвердження передання спірних обсягів електричної енергії, сформовані на підставі даних комерційного обліку і станом на момент звернення позивача до суду та на момент розгляду справи в суді першої інстанції жодного повідомлення про незгоду з даними комерційного обліку фактичних обсягів передачі електричної енергії на адресу позивача не надходило, усі додані до позовної заяви акти приймання-передачі, акти коригування до актів приймання-передачі підписані відповідачем без зауважень. При цьому вартість спірних небалансів електричної енергії у відповідності до Правил ринку та умов Договору розрахована на підставі первинних даних комерційного обліку, що відображені у доданих до позовної заяви щомісячних звітах, які сформовані у відповідності до Правил ринку та умов Договору в системі управління ринком(СУР) на підставі даних комерційного обліку, щодо яких самим відповідачем проведено процедуру валідації, що полягає у підтвердженні ним як постачальником послуг комерційного обліку (ППКО) придатності відповідних даних для їх обробки Адміністратором комерційного обліку(АКО), яким є позивач, а останнім у свою чергу проведено їх сертифікацію, яка є процедурою перевірки валідованих даних комерційного обліку, що виконується АКО, у той час як за положеннями розділу ІХ Кодексу Комерційного обліку учасники ринку використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, при передачі даних комерційного обліку електричної енергії має бути забезпечено заборону передачі даних комерційного обліку, які не пройшли валідацію/сертифікацію, а якщо сформовані дані комерційного обліку не проходять валідацію, то вони не вносяться до бази даних комерційного обліку електричної енергії та не передаються АКО.На виконання п 5.28 Правил ринку позивачем було надіслано до електронного кабінету відповідача в СУР рахунки/звіти з відповідними даними погодинного споживання небалансів у точках комерційного обліку, докази чого надано до позовної заяви, з чого вбачається, що відповідач подав на сертифікацію до АКО та підтвердив власним цифровим підписом валідовані ним дані комерційного обліку для подальшої сертифікації, яка є завершальним етапом підтвердження їх правильності та надає їм статус офіційних, але за відсутності доказів процедурних чи технічних порушень під час таких процедур, намагаючись ввести суд в оману з метою затягування розгляду справи та оплати отриманих від позивача обсягів електроенергії для врегулювання небалансів на невизначений період, просить суд призначити експертизу щодо правильності розрахунку позовних вимог відповідно до фактично спожитих обсягів електроенергії, що є порушенням принципу правової визначеності та створює ризики подвійного обліку або коригування «заднім числом»;
- Східний апеляційний господарський суд, скасувавши постановою від 10.02.2026 ухвалу суду першої інстанції у даній справі від 18.12.2025 про призначення у справі комплексної електротехнічної та економічної експертизи вже надав оцінку аналогічним доводам відповідача щодо необхідності призначенняи експертизи з відповідних питань та дійшов висновку про відсутність передбачених статтею 99 ГПК України підстав для її проведення , а повторне заявлення аналогічного клопотання без наведення нових обставин спрямоване на перегляд правової оцінки, вже наданої судом апеляційної інстанції, висновки якого є обов`язковими для суду першої інстанції при подальшому розгляді справи.
Позивач також посилається на рішення ЄСПЛ у справах "H. v. France", "Scordino v. Italy", "Capuano v. Italy", "Frydlender v. France", зазначаючи, що експертиза не може виправдовувати надмірне затягування провадження, а порушення порядку призначення судової експертизи призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
29.05.2026 відповідачем через підсистему «Електронний суд» подано клопотання, (вх. № 6016), в якому він просить поновити пропущений процесуальний строк на подання доказів в обґрунтування клопотання від 29.05.2026 про призначення експертизи та прийняти в якості доказів та долучити до матеріалів справи копію рішення НЕК «Укренерго» від 08.05.2026 «Про рішення «АКО», вих. № 01/30105,копію листа АТ «Укрзалізниця» від 10.04.2026 № ЕЕХ-17/278 та інші додані до цього клопотання документи та розглядати їх сумісно з іншими доказами, які були надані АТ «Харківобленерго» разом із клопотанням від 19.05.2026 про призначення експертизи.
В обгрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на те, що його представник 27.05.2026 отримав інформацію про існування наступного етапу вирішення суперечки стосовно спірних обсягів електроенергії за даними комерційного обліку по ПС 110/27,5/10 кВ «Красноград», яка розпочата АТ «Укрзалізниця» листом від 30.06.2025 вх.№ 11/1338 на адресу відповідача, який відповідачем було додано суду першої інстанції до відзиву на позов, а саме прийняття позивачем ПрАТ «НЕК «Укренерго» за зверненням АТ «Укрзалізниця листом від 10.04.2026 № ЕЕХ-17/278 в порядку п. 10.2. розділу 10 Кодексу комерційного обліку електричної енергії рішення від 08.05.2026 вих.№ 01/30105, у якому, серед іншого, зобов`язав АТ «Харківобленерго» та АТ «Укрзалізниця»:
-узгодити та провести технічну перевірку вузлів для вирішення питання підтвердження характеру походження можливого перетікання електричної енергії у двох напрямках;
- узгодити та надати ПрАТ «НЕК «Укренерго» низку первинних технічних та облікових документів по площадці обліку спірної КО…;
- виконати перерахунок обсягів прийому/віддачі електричної енергії .., починаючи з листопада 2024 року;
- переоформити довідку по області комерційного обліку та надати її до АКО ПрАТ «НЕК «Укренерго»;
- звернутись до АКО щодо завантажених скоригованих даних комерційного обліку засобами Датахаб;
- надати до ПрАТ НЕК «Укренерго» узгоджені погодинні дані щодо обсягів перерікання електричної енергії за спіний період,тощо;
- про наслідки виконання рішення АТ «Харківобленерго» та АТ «Укразалізниця» повинні повідомити ПрАТ «НЕК «Укренерго» до 10.06.2026.
Відповідач стверджує, що зазначене рішення позивача у ролі АКО, яке прийнято вже після ухвалення оскаржуваного рішення суду, містить висновок з приводу суперечки з питань, які безпосередньо стосуються предмету позову у даній справі та на наявність якої відповідач послався в обґрунтування підстав для проведення судової експертизи, а тому спростовують доводи заперечення позивача від 21.05.2026 на клопотання про призначення експертизи щодо відсутності суперечки за участю саме позивача та відповідача щодо спірних обсягів електричної енергії та є важливим додатковим обґрунтуванням доцільності та необхідності призначення у справі судової експертизи в рамках даного апеляційного розгляду .
Протокольною ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 в судовому засіданні оголошено перерву до 03.06.2026 о 12:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду.
Протокольною ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2026 в судовому засіданні оголошено перерву до 17.06.2026 о 12:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду.
16.06.2026 відповідачем через підсистему «Електронний суд» подано додаткові пояснення у справі(вх. № 6656), в яких, серед іншого, наведені правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справах про стягнення вартості небалансів стосовно дослідження судом обставин формування даних комерційного обліку,коректність яких заперечується відповідачем, а також зазначив про суперечність у даних, які надані позивачем в якості доказів суми заборгованості, зокрема, розбіжності у даних щодо обсягів та сум коригування між Актами коригування/актами купівлі-продажу та звітами, сформованими безпосередньо ПрАТ «НЕК «Укренерго» .
Розглянувши клопотання відповідача (вх. № 6016) про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів, колегія суддів відмовляє в його задоволенні з наступних підстав. 
Частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Водночас, згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (частина перша). Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга).
Відповідно до частини 2, 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. (ч.ч. 4, 5 ст. 80 ГПК України).
Згідно з частиною восьмою статті 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до частини 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно із частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Наведені положення визначають обов`язкову сукупність умов для вирішення питання про прийняття доказів апеляційним судом, а саме: (1) винятковість випадку та (2) причини неподання доказів у першій інстанції, що об`єктивно не залежать від учасника справи, а також (3) покладення тягаря доведення цих обставин на учасника справи, який ці докази подає (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14, від 01.07.2021 у справі № 46/603, від 26.10.2021 у справі № 914/2578/20).
Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (подібні за змістом висновки щодо застосування статті 269 ГПК України викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 13.01.2021 у справі № 10/Б-921/1442/2013).
Прийняття апеляційним судом доказів без встановлення й оцінки обов`язкових за частиною третьою статті 269 ГПК України передумов, крім порушення відповідних процесуальних приписів, матиме наслідком недотримання принципів рівності учасників процесу і змагальності сторін, принципу правової визначеності в аспекті однозначності та передбачуваності. Відповідну правову позицію викладено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 17.04.2024 у справі № 903/877/20.
Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
При цьому, за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Водночас, прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 ГПК України підстав для їх прийняття фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку, передбаченому статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від причин неподання стороною таких доказів. Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення зазначеної норми процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якої є однозначність та передбачуваність.
Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15 від 11.09.2019 у справі № 922/393/18від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19 від 09.12.2020 у справі № 924/232/18, від 14.09.2021 у справі №922/2187/20, від 16.04.2024 у справі № 922/331/23, від 10.04.2025 у справі № 922/1168/23 тощо.
Колегія суддів зазначає, що лист АТ «Укрзалізниця» від 10.04.2026 № ЕЕХ-17/278 та рішення НЕК «Укренерго» від 08.05.2026 «Про рішення «АКО» не існувало на час прийняття оскаржуваного рішення, що, як зазначено вище виключає можливість прийняття цього документу судом апеляційної інстанції в порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання.
Розглянувши клопотання відповідача про призначення у справі комплексної електротехнічної та економічної експертизи (вх. № 5637), колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.
Приписами частин 1, 3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Згідно положень статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до частини 1 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. 
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ч. 2 ст. 98 ГПК України). 
Відповідно до частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (ч. 3 ст. 99 ГПК України).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (ч.4, 5, 6 ст. 99 ГПК України).
Згідно зі статтею 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Частиною 1 статті 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами з різних галузей знань або з різних напрямів у межах однієї галузі знань.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Отже, судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, з метою надання висновку з питань, що є предметом судового розгляду.
Виходячи зі змісту статті 99 Господарського процесуального кодексу України, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, зокрема. якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 06.07.2023 у cправі № 915/212/20).
Тобто, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.
Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
(У рішенні ЄСПЛ у справі "Дульський проти України" зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Проте, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. 
При цьому слід враховувати, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. 
Сама лише наявність клопотання сторони про призначення експертизи у справі, за відсутності передбачених статтею 99 Господарського процесуального кодексу України умов, необхідних для її призначення, не є безумовною підставою для призначення судом відповідної експертизи.
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (схожий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 910/18570/17, від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20, від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20, від 06.04.2023 у справі № 910/11002/21, від 06.02.2024 у справі №910/12661/22, від 08.07.2025 у справі № 909/857/24).
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач заявляв аналогічне клопотання про призначення комплексної електротехнічної та економічної експертизи з аналогічних по своїй суті питань, а саме: 
1) Який саме фактичний обсяг за послуги з врегулювання небалансів електричної енергії за період: березень-квітень 2025, корегування/врегулювання січень - березень 2024, вересень листопад 2024, лютий 2025, квітень 2025 для АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО"?
2) Чи правильно визначено НЕК "УКРЕНЕРГО" вартість наданої послуги з врегулювання небалансів електричної енергії за період березень квітень 2025, корегування/врегулювання січень - березень 2024, вересень листопад 2024, лютий 2025, квітень 2025?
Обґрунтування зазначеного клопотання по своїй суті є аналогічним клопотанню про призначення експертизи, яке відповідач заявив в суді апеляційної інстанції.
Зокрема, доводи зазначеного клопотання зводяться до необхідності підтвердження за допомогою спеціальних знань обґрунтованості розрахунку позовних вимог щодо використання при його складанні реального обсягу спірних послуг з врегулювання небалансів електричної енергії, з огляду на те, що розрахунки суми позовних вимог та надані докази не дозволяють суду без використання спеціальних знань визначити та провести особисто комплекс необхідних перевірочних розрахунків електротехнічних даних, враховуючи що: 
- додані до позову Акти коригування, не є такими, що відображають фактичний обсяг наданих послуг, а містять віртуальні, непідтверджені документально обсяги наданих послуг на останній день місяця;
- в рамках інших судових справ розглядаються позовні вимоги позивача до відповідача щодо стягнення заборгованості з оплати вартості небалансів та нарахованих на неї інфляційних та 3% річних за тим самим договором і щодо частини тих самих періодів, що і в даній справі, а саме: коригування/врегулювання за січень 2024 року- у справі № 922/3894/24,за другу декаду лютого 2024 року - березень 2024 року- у справі № 922/1916/24, за вересень 2024 року та листопад 2024 року- у справі № 922/4851/24, за лютий 2025 року – справі № 922/1216/25;
- з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що за спірний період були проведені коригування фактичних обсягів купівлі електричної енергії, розподіленого мережами відповідача, у зв`язку з перетоками електричної енергії між суміжними площадками комерційного обліку позивача та відповідача, які не враховано в наданих до позовної заяви Актах коригування, й, відповідно, у розрахунку суми позову;
- зміст наданих позивачем розрахунків свідчить, що вони стосуються лише загальної вартості електричної енергії, нарахованих на неї інфляційних та річних, але не містить жодних даних щодо розрахунку та врахування оновлених сертифікованих даних комерційного обліку учасників ринку за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням суперечки між АТ «Укрзалізниця» та АТ «Харківобленерго» щодо врахування обсягів перетікання електричної енергії з мереж АТ «Укрзалізниця» до мереж АТ «Харківобленерго» по приєднанням ПЛ-110 кВ «Красноград» та ПЛ-110 кВ «Красноград № 2», у разі прийняття рішення за наслідками якої на користь АТ «Укрзалізниця» відповідні дані будуть скориговані.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2025 зазначене клопотання задоволено. Призначено у справі №922/3303/25 комплексну електротехнічну та економічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 
1) Який саме фактичний обсяг за послуги з врегулювання небалансів електричної енергії за період: березень-квітень 2025, коригування/врегулювання січень - березень 2024, вересень листопад 2024, лютий 2025, квітень 2025 для АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО"?
2) Чи правильно визначено НЕК "УКРЕНЕРГО" вартість наданої послуги з врегулювання небалансів електричної енергії за період березень квітень 2025, коригування/врегулювання січень - березень 2024, вересень листопад 2024, лютий 2025, квітень 2025?
Проведення судової експертизи доручено Національному науковому центру "Інститут судових експертиз" ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, покладено на АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО". Провадження у справі №922/3303/25 зупинено на час проведення експертизи.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.12.2025 у справі №922/3303/25 скасовано, справу №922/3303/25 направлено до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду.
В обгрунтування постанови суд апеляційної інстанції послався на відсутність визначених статтею 99 ГПК України підстав для призначення експертизи з огляду на те, що матеріали справи містять достатньо доказів, які необхідні для встановлення фактичних даних у справі без спеціальних знань.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з доводами заперечень позивача на клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, що суд апеляційної інстанції при апеляційному перегляді ухвали про призначення експертизи за аналогічним клопотанням відповідача, яке заявлено суду першої інстанції вже надав оцінку аналогічним доводам відповідача щодо необхідності призначення експертизи з відповідних питань та дійшов висновку про відсутність передбачених статтею 99 ГПК України підстав для її призначення і такі висновки є обов`язковими для суду першої інстанції при подальшому розгляді справи, у зв`язку з чим повторне клопотання, яке не містить нових порівняно з первісним клопотанням обставин, які слід встановити за допомогою спеціальних знань при апеляційному перегляді рішення суду, не може бути задоволено, оскільки в такому випадку процесуальні дії суду апеляційної інстанції з призначення експертизи суперечитимуть його попереднім висновкам щодо неправомірності вчинення судом першої інстанції цих самих процесуальних дій в рамках розгляду даної справи, що свідчитиме про порушення засади обов`язковості судового рішення ( п. 7 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
При цьому колегія суддів наголошує, що відповідачем не доведено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, і що матеріали справи не містять достатньо доказів, за якими суд зобов`язаний розглянути вказану справу, а наявні докази є взаємно суперечливими.
У даному випадку вбачається відсутність потреби у спеціальних знаннях для оцінки фактичних даних, які містяться у наявних у матеріалах справи доказах, у тому числі для перевірки обґрунтованості розрахунку позовних вимог щодо реальності обсягів електроенергії, з яких обчислено спірні суми небалансів електроенергії,зокрема відсутності, взаємної суперечливості у відповідних фактичних даних.
З огляду на предмет та підставу позову, враховуючи наведені відповідачем заперечення щодо позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначає, що до предмету судового дослідження в даній справі входить, зокрема: 
- обсяги небалансів електричної енергії АТ "Харківобленерго" за березень та квітень 2025 року та обсяг коригування за січень-березень, вересень –листопад 2024 року, лютий, квітень 2025 року;
- перевірка обґрунтованості оформлення операції з надання послуг з врегулювання небалансів в обсягах та в розмірі, зазначених в актах купівлі-продажу електричної енергії та актах коригування за спірний період, та відповідно, правильність визначення позивачем вартості послуг з врегулювання небалансів електричної енергії за спірні періоди та обґрунтованість суми основного боргу, у тому числі обставини щодо проведених відповідачем коригувань фактичного обсягу купівлі електричної енергії та їх врахування/неврахування позивачем; 
- виставлення позивачем рахунків/звітів через систему управління ринком та дотримання порядку, передбаченого Правилами ринку та договором; 
- порушення відповідачем строків оплати виставлених рахунків/звітів та наявність простроченого грошового зобов`язання.
Як зазначено вище, в обґрунтування необхідності призначення експертизи відповідач зазначає, що надані позивачем в якості доказів копії актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів не є такими, що відображають фактичний обсяг наданої послуги, а містять віртуальні, непідтверджені документально, в межах даної справи, обсяги наданої послуги на остатній день місяця, що дає підстави для однозначного твердження, що визначення фактичного обсягу наданої послуги, з подальшим застосуванням в розрахунках не відбувалось, а дані, зазначені в актах приймання передачі послуги, не є достовірними та не можуть бути використані як підтверджена база нарахування штрафних санкцій за умовами договору.
Суд враховує, що даний спір є спором про стягнення заборгованості за договором про врегулювання небалансів електричної енергії, спірний період охоплює 9 місяців; матеріали справи не містять великої кількості доказів, що ускладнювали б вирішення спору і були взаємосуперечливими.
Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог є основна заборгованість за Типовим договором про врегулювання небалансів електроенергії та нараховані на неї відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні встрати та 3% річних.
При цьому основна заборгованість включає в себе:
- вартість небалансів за період березень 2025 року квітень 2025 року, 
- коригування/врегулювання - січень 2024 року, березень 2024 року, вересень 2024 року, листопад 2024 року, лютий 2025 року, квітень 2025 року 
На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви серед іншого надано паперові копії електронних доказів:
- сформованих у системі управління ринком (СУР) звітів типів небаланси електричної енергії:від 12.04.2025 №1204202500143 за березень 2025 на суму 3505950,20грн, від 11.05.2025 №1105202500131 за квітень 2025 на суму 56923,26грн
- сформованих у системі управління ринком (СУР) звітів типів врегулювання небалансів: від 23.04.2025 №2002202500105 за лютий 2024 на суму 353818,70 грн, від 23.04.2025 №2402202500372 за березень 2024 на суму 11465,20 грн ;
- сформованих у системі управління ринком (СУР) звітів типів рахунків коригування небалансів:від 25.04.2025 №2504202500101 за лютий 2025 на суму 71589,62 грн,від 24.06.2025 №2406202500102 за квітень 2025 на суму 34,70 грн, від 24.04.2025 №2404202500093 за вересень 2024 на суму 42992,39 грн, від 26.05.2025 №2805202500098 за жовтень 2024 на суму 80953,26 грн,від 23.06.2025 №2306202500103 за листопад 2024 на суму 194.667,86 грн;
-Актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з договором від 08.05.2019 № 0524-01041 від 31.03.2025№ СВБ_02_2025_03_0524, яким зафіксовано операції з постачання електричної енергії для врегулювання небалансів у березні 2025 року та від 30.04.2025№ СВБ_02_2025_04_0524, яким зафіксовано операції з постачання електричної енергії для врегулювання небалансів у квітні 2025 року(т.1 а.с 47-51);
- Акту коригування № СВБ_К _03_2025_04_0524 від 24.06.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 30.04.2025 № СВБ_02_2025_04_0524, в якому визначено відкориговані обсяги постачання електричної енергії у квітні 2025 року(т. 1 а.с. 52-53);
- Акту коригування № СВБ_К _04_2024_09_0524 від 24.04.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 30.09.2024 № СВБ_02_2024_09_0524, Акту коригування від 27.11.2024 № СВБ_К_03_2024_09_0524, в якому визначено відкориговані обсяги постачання електричної енергії у вересні 2024 року(т. 1 а.с. 54,55);
- Акту коригування № СВБ_К _04_2024_10_0524 від 28.05.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 31.10.2024 № СВБ_02_2024_10_0524, Акту коригування від 26.12.2024 № СВБ_К_03_2024_10_0524, в якому визначено відкориговані обсяги постачання електричної енергії у жовтні 2024 року(т. 1 а.с. 56,57);
- Акту коригування № СВБ_К _05_2024_11_0524 від 23.06.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 30.11.2024 № СВБ_02_2024_11_0524, Акту коригування від 27.01.2025 № СВБ_К_03_2024_11_0524, в якому визначено відкориговані обсяги постачання електричної енергії у листопаді 2024 року(т. 1 а.с. 58,59).
Також до позовної заяви додано розрахунок основної заборгованості у вигляді таблиці, в якій, наведено, зокрема, суми заборгованості за спірні періоди (місяця) із відповідним кожному періоду номером та датою звіту, і відповідні дані розрахунку основного боргу відповідають даним доданих до позову звітів за відповідні періоди щодо визначених в них сум первісно визначених небалансів за березень 2025, квітень 2025 за звітами від 12.04.2025 №1204202500143 за березень 2025 на суму 3505950,20 грн та від 11.05.2025 №1105202500131,та сум, на які відбулись коригування вартості небалансів (їх збільшення порівняно з попередньо визначеною сумою небалансів)-за іншими періодами та звітами, крім звіту коригування за січень 2024 № 1902202500114, який зазначений в розрахунку, але у матеріалах справи відсутній.
При цьому відповідні суми вартості первісно визначених небалансів за березень 2025 року, квітень 2025 року відображені в наданих до позовної заяви Актах купівлі-продажу електричної енергії, а суми, на які відбулось коригування лютий 2024 року, березень 2024 року, вересень 2024 року, жовтень 2024, листопад 2024 року, лютий 2025 року, квітень 2025 року - у пунктах 1 зазначених Актів коригувань.
Разом з цим в п. 2 зазначених Актів коригування наведено вже загальну вартість небалансів, яка підлягає до сплати за звітний період, за результатами відповідного коригування, з урахуванням первісно визначених небалансів, проведених зарахувань зустрічних однорідних вимог, і яка, відповідно, включає суми, на які відбулись коригування(збільшення) такої вартості, і саме вказані суми збільшення вартості, а не загальну суму небалансів, за даними розрахунку основного боргу та звітів врегулювання позивачем заявлено до стягнення, чим спростовуються доводи відповідача щодо наявної суперечності та розрахункової недоведеності у даних щодо стягуваних сум основного боргу у розрахунку позовних вимог та доданих позивачем до позову доказах, на які він послався в обґрунтування підстав для призначення у справі експертизи. 
Представники відповідача ані у заявленому клопотанні, ані у додаткових поясненнях, ані в судовому засіданні під час дослідженя доказів не змогли навести суду обґрунтувань щодо того, в чому полягає арифметична необґрунтованість доданих до позовної заяви звітів, на яку відповідач серед іншого послався в обґрунтування необхідності призначення експертизи. 
При цьому колегія суддів відхиляє посилання відповідача у клопотанні про призначення експертизи на неврахування у вказаних Актах коригування, й, відповідно, у розрахунку суми позову оновлених сертифікованих даних комерційного обліку учасників ринку за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням суперечки між АТ «Укрзалізниця» та АТ «Харківобленерго» щодо обсягів перетікання електричної енергії з мереж АТ «Укрзалізниця» до мереж АТ «Харківобленерго» по приєднанням ПЛ-110 кВ «Красноград» та ПЛ-110 кВ «Красноград № 2» та проведені коригування фактичного обсягу купівлі електричної енергії, а саме фактичних технологічних витрат електроенергії (ТВЕ) електричними мережами відповідача, який є оператором системи розподілу (ОСР), що визначаються як різниця між фактичними обсягами надходження електроенергії до мереж ОСР та фактичними обсягами розподіленої електроенергії мережами ОСР споживачам,і які в результаті коригувань збільшилися на обсяг 79 734 кВт*год у березні 2025 року та на обсяг 17670 кВт*год у квітні 2025 року.
В даному випадку слід враховувати, що за положеннями ККО та Правил ринку, підставами коригування для акту є отримання фактичних сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії для врегулювання небалансів, тоді як за твердженням позивача сертифіковані дані комерційного обліку були надані самим відповідачем, ці дані були валідовані відповідачем як ППКО та на їх підставі сформовані акти/рахунки, а тому відповідач фактично намагається поставити під сумнів власні дані, які раніше підтвердив у встановленому порядку.
Як обґрунтовано зазначив позивач у запереченнях на клопотання про призначення у справі експертизи, вартість спірних небалансів електричної енергії у відповідності до ККОЕЕ, Правил ринку та умов Договору розрахована на підставі первинних даних комерційного обліку, що відображені у доданих до позовної заяви щомісячних звітах, які сформовані у відповідності до Правил ринку та умов Договору в системі управління ринком (СУР) на підставі даних комерційного обліку, щодо яких самим відповідачем проведено процедуру валідації, що полягає у підтвердженні ним як постачальником послуг комерційного обліку (ППКО) придатності відповідних даних для їх обробки Адміністратором комерційного обліку(АКО), яким є позивач, а останнім у свою чергу проведено їх сертифікацію, яка є процедурою перевірки валідованих даних комерційного обліку, що виконується АКО, у той час як сформовані на підставі звітів Акти підписано сторонами без зауважень, а за положеннями розділу ІХ Кодексу Комерційного обліку учасники ринку використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, при передачі даних комерційного обліку електричної енергії має бути забезпечено заборону передачі даних комерційного обліку, які не пройшли валідацію/сертифікацію, а якщо сформовані дані комерційного обліку не проходять валідацію, то вони не вносяться до бази даних комерційного обліку електричної енергії та не передаються АКО.
Відповідач просить поставити перед експертом питання, який саме фактичний обсяг за послуги з врегулювання небалансів електричної енергії за вказаний період, проте, такий обсяг зазначений у наданих позивачем актах, і відповідач не позбавлений права і можливості спростувати належними та допустимими доказами вказаний обсяг чи підтвердити його.
Позивачем надано копії доказів виставлення рахунків/звітів у системі управління ринком (скріншоти з особистого кабінету),отримання яких відповідач не заперечує.
З цього приводу, колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 5.7. Договору, якщо СВБ має заперечення до інформації, яка міститься в первинному документі, то вона зобов`язана повідомити про це ОСП протягом двох робочих днів з дня його виставлення. 
Положеннями пункту 5.9. договору передбачено, що у разі незгоди з розрахунками ОСП відповідно до акта СВБ протягом двох робочих днів надсилає ОСП обґрунтовані зауваження щодо цього акта та ініціює спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається за даними, зазначеними в акті. Якщо СВБ протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта не ініціював спір та не направив до ОСП підписаний зі сторони СВБ примірник акта, то такий акт вважається підписаним СВБ.
У розділі 10 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2008 № 311 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено порядок вирішення суперечок, а саме:
- будь-яка суперечка між двома або більше сторонами, яка виникає у зв`язку з виконанням цього Кодексу та нормативних документів, що розроблені АКО, повинна бути розглянута керівництвом або уповноваженими представниками сторін після отримання письмової вимоги будь-якої зі сторін (п. 10.1.1. ККОЕЕ);
- керівництво або уповноважені представники сторін зобов`язані докладати зусиль для вирішення суперечок шляхом проведення переговорів, пошуку взаємоприйнятних рішень, вирішення суперечки своєчасно і в повному обсязі, продовження строків врегулювання розбіжностей тощо(п.10.1.2. ККОЕЕ);
- для вирішення суперечок сторони можуть залучати незалежних експертів на договірних засадах. Експерт не повинен мати конфлікту інтересів зі сторонами суперечки і не може виступати в якості арбітра або посередника (п. 10.1.3. ККОЕЕ);
- у разі недосягнення сторонами згоди вирішення зазначених суперечок проводиться АКО, Регулятором або в судовому порядку (п. 10.1.4 ККОЕЕ).
Натомість у матеріалах справи відсутні докази щодо ініціювання відповідачем проведення оновленої сертифікації зазначених у звітах та Актах даних комерційного обліку відповідно до положень п. 9.13.11. ККОЕЕ, зокрема, в результаті отримання позивачем від відповідача оновлених валідованих даних, у зв`язку з перетоками електричної енергії та ТВЕ, на які він посилається в обґрунтування заперечень проти позову, або в порядку виконання позивачем як АКО рішень за результатами врегулювання суперечки АКО відповідно до цього Кодексу, рішень НКРЕКП або виконання судового рішення , що набрало законної сили, у разі невиконання таких рішень відповідним ППКО та/або учасником ринку.
Саме отримання АКО від ППКО оновлених сертифікованих даних відповідно до положень Правил коригування, які є додатком № 10 до Правил ринку є підставою для здійснення АКО обчислення сум коригування для їх відповідного списання/нарахування.
При цьому слід враховувати, що за положеннями п. 10.2.8., 10.2.9. ККОЕЕ прийняття до розгляду суперечки не зупиняє використання спірних даних у розрахунках на ринку до вирішення суперечки по суті, а тому наявність суперечки не впливає на строки оплати, а рішення за її результатами, як зазначено вище, є підставою для подальшого проведення коригування на підставі оновлених сертифікованих даних із відповідним списанням/зарахуванням.
Крім того в доданому до відзиву на позов контррозрахунку відповідача взагалі не наведено будь-яких даних відповідача щодо сум заборгованості, а лише зазначено, що заборгованість з коригування/врегулювання за січень 2024 року розглядається у справі № 922/3894/24,за 2-гу декаду лютого 2024 року - березень 2024 року- у справі № 922/1916/24, за вересень 2024 року та листопад 2024 року- у справі № 922/4851/24, за лютий 2025 року – справі № 922/1216/25, а заборгованість за небаланси березень 2025 року та квітень 2025 є сумнівною, враховуючи наявність коригувань та спірних обсягів між суміжними учасниками ринку АТ «Харківобленерго» та АТ «Укрзалізниця». 
Разом з цим колегія суддів наголошує на безпідставності посилання відповідача в обґрунтування підстав проведення судової експертизи на те, що в рамках інших судових справ розглядаються позовні вимоги позивача до відповідача щодо стягнення заборгованості з оплати вартості небалансів та нарахованих на неї інфляційних та 3% річних за тим самим договором і щодо частини тих самих періодів, що і в даній справі, а саме: коригування/врегулювання за січень 2024 року- у справі № 922/3894/24, за другу декаду лютого 2024 року - березень 2024 року- у справі № 922/1916/24, за вересень 2024 року та листопад 2024 року- у справі № 922/4851/24, за лютий 2025 року – справі № 922/1216/25
Зазначені обставини стосуються правового процесуального питання щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду за п. 3 ч. 1 статті 226 ГПК України, а не питання визначення за допомогою спеціальних знань реальних обсягів та вартості електричної енергії, відображеної у наявних у справі доказах, для вирішення якого відповідач просить призначити судову експертизу. 
Крім цього колегія суддів зазначає, що з огляду на дати відкриття провадження у вказаних справах, предметом їх розгляду не може бути спірні у даній справі суми коригування, сформовані пізніше за вищенаведеними Актами коригування 27.02.2025, 24.04.2025, 25.04.2025, 28.05.2025, 29.05.2025, 23.06.2025, 24.06.2025. 
Щодо питання правильності визначення вартості наданої послуги з врегулювання небалансів електричної енергії, то відповідачем не обґрунтовано, чому це питання може бути вирішено виключно проведенням судової експертизи, враховуючи наявність у матеріалах справи, зокрема договору, актів купівлі-продажу, актів коригування та інших доданих документів.
Питання щодо того, які документи підтверджують обсяг зобов`язань сторін, чи враховані певні коригування, чи підтверджуються вони належними доказами та який розмір заборгованості підлягає стягненню, належать до виключної компетенції суду. Водночас, питання, поставлені на вирішення експерта, фактично спрямовані на встановлення розміру боргу та перевірку правильності розрахунків позивача, тобто на вирішення питань, які належать до компетенції суду.
При цьому, судова колегія звертає увагу, що висновок експерта є лише одним із доказів, якому судом також має бути надана оцінка у сукупності з іншими доказами, наданими сторонами.
Крім того, відповідач як учасник справи не був позбавлений права і можливості самостійно, у разі необхідності, замовити та надати суду висновок експерта.
Так, відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення 
Як свідчать матеріали справи, клопотання відповідача про призначення експертизи у справі не містить обґрунтування щодо неможливості подання ним висновку експерта у строки, встановлені для подання доказів, що не узгоджується з вимогами статей 99-101 ГПК України.
З огляду на викладене, клопотання про призначення комплексної електротехнічної та економічної експертизи не відповідає вимогам статті 99 ГПК України, оскільки: враховуючи суть спору, обставини, покладені в обґрунтування вказаного клопотання, відсутня необхідність у спеціальних знаннях у сфері іншій, ніж право, та без яких встановити відповідні обставини неможливо; матеріали справи містять достатньо доказів, які необхідні для встановлення фактичних даних у справі без призначення судової експертизи; заявник не довів наявності сукупності умов, за яких необхідним є призначення судової експертизи; призначення судової експертизи справі призведе лише до затягування розгляду справи.
Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, які необхідні для встановлення фактичних даних у справі без призначення судової експертизи, що, у свою чергу, сприятиме виконанню як судом, так і учасниками справи передбаченого частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завдання господарського судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору.
При цьому, порушення порядку призначення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
В судовому засіданні представники сторін підтримали апеляційні скарги відповідної сторони та заперечили проти апеляційної скарги протилежної сторони.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах та відзивах на них доводи та вимоги сторін, заслухавши представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, виходячи з такого. 
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Заяви про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 23.04.2019 АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" надало згоду на приєднання до Договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 03.04.2019 №б/н.
Листом від 10.05.2019 вих. №01/16636 НЕК "УКРЕНЕРГО" повідомило АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" про приєднання останнього до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії, дата акцептування - 08.05.2019, ідентифікатор договору - №0524-01041.
У відповідності до умов Договору про врегулювання небалансів електричної енергії, затвердженого наказом НЕК "УКРЕНЕРГО" від 08.07.2024 №393 (далі - Договір) СВБ (АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО") врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи. ОСП (НЕК "УКРЕНЕРГО") врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №307. Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.
Відповідно до пункту 2.1. Договору вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до умов цього Договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбаченим діючим законодавством.
Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку (пункт 2.2. Договору).
Згідно з підпунктом 7 пункту 3.5. Договору СВБ зобов`язана здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату за небаланс електричної енергії та платежів, сформованих ОСП для СВБ відповідно до Правил ринку.
Розділом 5 Договору передбачений порядок розрахунків.
Так, формування ОСП декадних звітів СВБ, місячних звітів СВБ, позапланових звітів СВБ, звітів про коригування, забезпечення СВБ коштів на рахунку ескроу СВБ відповідно до них, формування актів та списання ОСП коштів з рахунку ескроу СВБ на поточний рахунок із спеціальним режим використання ОСП здійснюється відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку та цим Договором (пункт 5.1).
Згідно з пунктом 5.3. Договору СВБ, у якої виникли зобов`язання перед ОСП щодо оплати за небаланс електричної енергії, вносить плату за електричну енергію виключно на рахунок ескроу СВБ. Кошти з рахунку ескроу СВБ в подальшому перераховуються на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання ОСП, зазначені в реквізитах до цього Договору.
Відповідно до пункту 5.7. Договору, якщо СВБ має заперечення до інформації, яка міститься в первинному документі, то вона зобов`язана повідомити про це ОСП протягом двох робочих днів з дня його виставлення. Наявність заперечень СВБ не є підставою для несвоєчасного забезпечення СВБ наявності коштів на рахунку ескроу та не може бути підставою для обмеження ОСП щодо вимоги платежу фінансової гарантії, що надається СВБ ОСП.
Положеннями пункту 5.9. Договору передбачено, що ОСП формує та направляє Акт купівлі-продажу до СВБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим. Протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта СВБ розглядає та повертає ОСП один примірник акта, підписаного зі своєї сторони. У разі незгоди з розрахунками ОСП відповідно до акта СВБ протягом двох робочих днів надсилає ОСП обґрунтовані зауваження щодо цього акта та ініціює спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається за даними, зазначеними в Акті. Якщо протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта не ініціював спір та не направив до ОСП підписаний зі сторони СВБ примірник акта, то такий акт вважається підписаним СВБ.
Цей Договір набирає чинності з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви-приєднання до цього Договору та є чинним до 31 грудня включно року, в якому була надана заява-приєднання. Після реєстрації учасника ринку ОСП зобов`язаний надати такій СВБ витяг з відповідного реєстру. Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони у строк не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього Договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (пункти 9.1., 9.2. Договору).
Як зазначає позивач ним на виконання умов Договору та Правил ринку були надіслані на електронну адресу відповідача звіти від 23.04.2025 №2002202500105 за лютий 2024 на суму 353818,70 грн, від 23.04.2025 №2402202500372 за березень 2024 на суму 11465,20 грн, від 25.04.2025 №2504202500101 за лютий 2025 на суму 71589,62 грн, від 12.04.2025 №1204202500143 за березень 2025 на суму 3505950,20грн, від 11.05.2025 №1105202500131 за квітень 2025 на суму 56923,26грн, від 24.06.2025 №2406202500102 за квітень 2025 на суму 34,70 грн, 24.04.2025 №2404202500093 за вересень 2024 на суму 42992,39 грн, від 28.05.2025 №2805202500098 за жовтень 2024 на суму 80953,26 грн, від 23.06.2025 №2306202500103 за листопад 2024 на суму 194667,86 грн, від 23.04.2025 №1902202500114 на суму 501728,77 грн за січень 2024 року. Всього на загальну суму 4818492,97 грн.
Разом із тим, відповідач жодних заперечень щодо отриманих звітів не надав та не забезпечив наявності грошових коштів на рахунку ескроу для оплати вартості небалансів, чим порушив умови Договору та Правила ринку.
Внаслідок цього відповідачу була визначена заборгованість за період: березень 2025 – квітень 2025, коригування/врегулювання: січень 2024 – березень 2024, вересень 2024 – листопад 2024, лютий 2025, квітень 2025 у загальному розмірі 4 818 492,97 грн. 
Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.
Заперечуючи проти позову відповідач у відзиві зазначив, що заборгованість за спірним Договором розглядається Господарським судом Харківської області у справах №№922/3894/24, 922/1916/24, 922/4851/24 та 922/1216/25, у зв`язку з чим це є підставою для закриття провадження у справі. Також відповідач зазначив, що до відповідача звернулося АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" із листом від 30.06.2025 №1/1338 щодо врахування спірних обсягів перетікання електричної енергії з мереж АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" до мереж АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" по приєднанням ПЛ-110 кВ "Красноград №1" та ПЛ-110 кВ "Красноград №2" ПС 110/10 кВ "Красноград" за період з листопада 2024 по травень 2025. Суперечка між АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" та АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" щодо врахування спірних обсягів електричної енергії за період з листопада 2024року по травень 2025 року вирішується керівництвом сторін. У разі прийняття за наслідками розгляду суперечки рішення на користь АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" обсяги перетікання електричної енергії між суміжними учасниками ринку будуть скориговані, у т.ч. за березень та квітень 2025, який є предметом спору в даній справі. Також останній зазначає, що відповідальність за правильність розрахунку власних вимог покладена саме на позивача, а отже саме він зобов`язаний надати в повному обсязі належні та допустимі докази, розрахунки та дані, які в точності підтверджують заявлені позовні вимоги.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог , з огляду на наступні мотиви.
Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то вонопідлягаєвиконанню у цей строк (термін).
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище, визначає Закон України "Про ринок електричної енергії".
Відповідно до статті 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, зокрема, про врегулювання небалансів.
Згідно п. 46 ч. 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку.
У пункті 89 ч. 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що сторона, відповідальна за баланс, - учасник ринку, зобов`язаний повідомляти та виконувати свої погодинні графіки електричної енергії (та/або балансуючої групи) відповідно до обсягів купленої та/або проданої електричної енергії та фінансово відповідальний перед оператором системи передачі за свої небаланси (та/або небаланси балансуючої групи).
Відповідно до положень частини 2 ст. 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг. Положеннями частини третьої цієї норми передбачено, що правила ринку визначають, зокрема, порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування тощо.
Відповідно до ч. 3 статті 3 Закону України "Про ринок електричної енергії" обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі.
Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах, в тому числі шляхом укладання договору про врегулювання небалансів (п.6 ч.1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Згідно з ч. 1 статті 31 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператором системи передачі є суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з передачі електричної енергії.
За змістом п. 55 ч. 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператором системи передачі є юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.
Частиною 2 статті 52 вказаного закону на оператора системи передачі покладено функції адміністратора розрахунків.
Пунктом 5 ч. 3 статті 52 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що адміністратор розрахунків відповідно до правил ринку розраховує платежі за електричну енергію оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування, ціни небалансів електричної енергії, обсяги небалансів електричної енергії і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки.
Відповідно до ч. 7 статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.
Врегулювання небалансів електричної енергії передбачено в статті 70 Закону України "Про ринок електричної енергії".
Згідно ч. 1 статті 70 вказаного Закону усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії.
З метою врегулювання небалансів з оператором системи передачі учасник ринку має стати стороною, відповідальною за баланс, або передати свою відповідальність іншій стороні, відповідальній за баланс, шляхом входження до балансуючої групи. Електропостачальники є сторонами, відповідальними за баланс своїх споживачів.
Сторони, відповідальні за баланс, зобов`язані нести фінансову відповідальність за небаланси електричної енергії перед оператором системи передачі.
Відповідно до ч. 4 статті 70 зазначеного Закону купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, здійснюється між стороною, відповідальною за баланс, та оператором системи передачі за договором про врегулювання небалансів.
Відповідно до положень ч. 5 статті 70 цього Закону оператор системи передачі врегульовує небаланси електричної енергії із сторонами, відповідальними за баланс, у порядку, визначеному цим Законом та правилами ринку.
Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення стороною, відповідальною за баланс, правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії з оператором системи передачі в обсягах небалансів електричної енергії за цінами небалансів, визначеними відповідно до правил ринку.
Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії затверджується Регулятором.
Постановою № 307 від 14.03.2018 (зі змінами та доповненнями) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг затверджені Правила ринку (далі – Правила ринку). Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії є додатком №1 до Правил ринку.
Згідно з умовами укладеного між НЕК "УКРЕНЕРГО" та АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕГО" СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи. ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом та Правилами ринку. Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.
Розділом 2 Договору передбачено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.
Відповідно до положень п.1.1.2 Правил ринку, поточна заборгованість ППБ/СВБ - сума поточного зобов`язання ППБ/СВБ перед ОСП (з ПДВ) щодо забезпечення необхідної суми грошових коштів на рахунку ескроу ППБ/СВБ за результатами декадного звіту про розрахунки ППБ за балансуючу електричну енергію (далі - декадний звіт ППБ), місячного звіту про розрахунки ППБ за балансуючу електричну енергію (далі - місячний звіт ППБ), декадного звіту про розрахунки СВБ за небаланси електричної енергії (далі - декадний звіт СВБ), місячного звіту про розрахунки СВБ за небаланси електричної енергії (далі - місячний звіт СВБ), позапланового звіту про розрахунки СВБ за небаланси електричної енергії (далі - позаплановий звіт СВБ) та звіту про коригування, термін виконання яких відповідно до цих Правил не минув; рахунок ескроу ППБ/СВБ - рахунок умовного зберігання, відкритий учасником ринку, що є ППБ/СВБ (крім ОСП), у будь-якому з визначених ОСП банків, для акумулювання коштів, що АР використовує для контролю достатності коштів для оплати поточної заборгованості ППБ/СВБ та погашення простроченої заборгованості ППБ/СВБ, розрахунків за балансуючу електричну енергію з ППБ/за небаланси з СВБ та для повернення коштів учаснику ринку, згідно з цими Правилами.
Як визначено у п.1.1.2, п.1.11.1 та п.1.11.8 глави 1.1 розділу І Правил ринку, система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що складається з окремих систем та підсистем, які забезпечують автоматичне управління даними та процесами, а також виконання розрахунків, передбачених цими Правилами, з урахуванням інтеграції з іншими програмно-інформаційними комплексами, які забезпечують необхідні функції. За допомогою СУР здійснюється управління процесами, зокрема виконання необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів діяльності на ринку електричної енергії згідно з цими Правилами. АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком. Авторизація користувачів системи відбувається із застосуванням особистого кваліфікованого електронного підпису.
Згідно з пунктом 5.28.1. глави 5.28. розділу V Правил щодекадні звіти про розрахунки та щомісячні звіти про розрахунки формуються та надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ. Форма і зміст звітів про розрахунки описані в цьому розділі.
Відповідно до частини сьомої Закону за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.
Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (пункт 5.6 Договору).
Порядок розрахунків та подання платіжних документів за небаланси електричної енергії врегульовані у розділі 7.3 Правил ринку.
Пунктом 7.3.2 Правил ринку передбачено, що для формування місячного звіту СВБ АКО на дев`ятий день місяця, наступного за розрахунковим, надає АР сертифіковані дані комерційного обліку за розрахунковий місяць. АР через СУР, на одинадцятий календарний день місяця, наступного за розрахунковим, формує місячний звіт СВБ та надсилає на електронну адресу СВБ повідомлення про формування місячного звіту СВБ. СВБ зобов`язана впродовж двох робочих днів з дня отримання повідомлення про формування місячного звіту СВБ забезпечити на рахунку ескроу СВБ наявність коштів, вільних від інших зобов`язань з оплати поточної заборгованості СВБ та погашення простроченої заборгованості СВБ в обсязі, достатньому для оплати СВБ небалансів відповідно до місячного звіту СВБ. З урахуванням даних місячного звіту СВБ оформлюється Акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів у порядку, встановленому договором про врегулювання небалансів електричної енергії. АР о 08:00 на третій робочий день з дня надсилання повідомлення про формування місячного звіту СВБ перераховує з рахунку ескроу СВБ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ОСП кошти в обсязі, достатньому для оплати СВБ небалансів відповідно до Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів. Якщо за результатами місячного звіту СВБ має відбутись списання для АР (нарахування для СВБ), АР на четвертий робочий день з дня надсилання повідомлення про формування місячного звіту СВБ перераховує з рахунку зі спеціальним режимом використання ОСП кошти на рахунок СВБ відповідно до Акта купівлі-продажу небалансів електричної енергії. У разі недостатності на рахунку ескроу СВБ коштів, вільних від інших зобов`язань з оплати поточної заборгованості СВБ та погашення простроченої заборгованості СВБ в обсязі, достатньому для оплати СВБ небалансів відповідно до Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів, АР вживає заходів, передбачених главою 1.7 розділу I цих Правил.
Згідно п. 7.7.1 Правил ринку для забезпечення розрахунків з учасниками ринку, АР формує три декадні звіти та один місячний звіт для кожного розрахункового місяця. 
Місячні звіти відповідним учасникам ринку формуються АР на одинадцятий день місяця, наступного за розрахунковим місяцем.
У пункті 5.15.5 Правил ринку передбачено, що якщо обчислений небаланс енергії СВБ b у зоні z виявився негативним, то ця СВБ повинна купити із системи електричну енергію і оплатити її. Якщо розрахований небаланс електричної енергії СВБ b у зоні z виявився позитивним, то СВБ повинна продати в систему електричну енергію і отримати за неї платіж.
Відповідно до п. 5.28.1 Правил ринку щодекадні звіти про розрахунки та щомісячні звіти про розрахунки формуються та надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ.
Згідно п. 5.30.1 Правил ринку обчислення обсягів коригування електричної енергії, встановлені Кодексом комерційного обліку, призводять до кредитування/дебетування СВБ та представників навантаження залежно від масштабу і знака коригування обсягів електричної енергії. Таке кредитування/дебетування обчислюється відповідно до Правил коригування, а відповідні суми списуються/зараховуються з/на рахунок A-F з ринкових рахунків СВБ, при цьому в пункті 5.30.2 Правил ринку зазначено, що обчислення коригування не призводить до нового обчислення плати за невідповідність.
За змістом п.7.7.3 Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа.
Пунктом 7.8.1 Правил ринку визначено, що якщо учасник ринку або ОСП (у якості АР) ініціює суперечку щодо суми, зазначеної в рахунку (запит платіжного документа), оплата повинна бути проведена згідно з платіжним документом. Якщо за результатами розгляду запиту платіжного документа будуть виявлені суми, що підлягають поверненню, учасники ринку та ОСП (у якості АР) зобов`язані здійснити перерахування надлишкових сум на відповідний рахунок.
У разі незгоди учасника ринку з даними, зазначеними у звітах, актах та/або платіжних документах, учасник ринку має право ініціювати спір.
Наявність спору між учасником ринку та АР щодо даних, зазначених у звіті, акті або платіжному документі, не звільняє учасників ринку від своєчасного виконання зобов`язання щодо забезпечення коштів на рахунку ескроу ППБ/СВБ або здійснення оплати виставлених АР платіжних документів.
Отже, формою фінансової відповідальності за врегулювання небалансів є придбання особою, відповідальною за баланс, відповідного обсягу електричної енергії в оператора системи передачі на підставі договору про врегулювання небалансів та фактично односторонньої дії оператора системи передачі - розрахунку небалансу та виставлення відповідного рахунку з наступним оформленням акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів.
При цьому за змістом наведених положень ККО ЕЕта Типового договору з врегулювання небалансів електричної енергії, саме дані комерційного обліку є єдиною підставою для проведення розрахунків за врегулювання небалансів електричної енергії (аналогічний висновок зазначено в п. 41 постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.02.2026 у справі № 910/5479/24). 
Пунктом 9.6.1. ККОЕЕ передбачено, що перевірка даних здійснюється відповідними ППКО на етапах збору результатів вимірювання, формування первинних даних комерційного обліку, формування валідованих даних комерційного обліку.
Згідно з п. 9.6.2. ККОЕЕ за результатами цих перевірок ППКО (у ролі ОДКО) формує валідовані дані комерційного обліку та передає їх AKO та заінтересованим сторонам.
Пунктом 9.9.2 ККОЕЕ передбачено, що ППКО (у ролі ОДКО) після отримання від ППКО (у ролі ОЗД) результатів вимірювання з лічильників має провести обробку, перевірку, валідацію цих даних та, у разі потреби, їх заміну оціночними даними, а також забезпечити зберігання, архівування, передачу валідованих даних АКО та іншим заінтересованим сторонам, зокрема електропостачальникам, відповідно до вимог цього Кодексу.
ППКО (у ролі ОДКО) повинен здійснити валідацію сформованих даних комерційного обліку перед тим, як додати ці дані до своїх баз даних комерційного обліку електричної енергії та передати їх АКО(п. 9.9.3. ККОЕЕ)
Якщо сформовані дані не проходять валідацію, то вони не вносяться до бази даних комерційного обліку електричної енергії та не передаються АКО. ППКО (у ролі ОДКО), що здійснює валідацію даних комерційного обліку, має негайно повідомити ППКО (у ролі ОЗД), від якого він їх отримав, про необхідність виправлення виявлених недоліків у даних комерційного обліку в найкоротші терміни. Повідомлення повинне містити інформацію щодо ТКО, дані з яких не пройшли перевірку достовірності, а також про перевірки, що не були пройдені(п. 9.9.4.ККОЕЕ).
Пунктом 9.13.1. ККОЕЕ передбачено, що сертифіковані дані комерційного обліку для кожної ТКО формуються на основі валідованих даних комерційного обліку, що успішно пройшли відповідні перевірки під час їх сертифікації, включаючи остаточну перевірку шляхом складання балансу електричної енергії за областями комерційного обліку і торговими зонами у строки, визначені АКО відповідно до нормативно-правових актів Регулятора.
При цьому відповідно до п. 9.13.ККОЕЕ перед розрахунком балансу АКО виконує перевірки наявних валідованих даних комерційного обліку у тому числі за таким критерієм як наявність даних, сформованих за результатами врегулювання суперечки, прийняття рішень АКО, Регулятора або суду.
Пунктом 9.13.11. ККОЕЕ передбачено, що АКО здійснює оновлення сертифікованих даних у разі:
отримання від ППКО оновлених валідованих даних;
отримання від ППКО та/або учасників ринку оновлених основних даних, що впливають на формування відповідних сертифікованих даних;
виконання АКО рішень за результатами врегулювання суперечки АКО відповідно до цього Кодексу, рішень НКРЕКП або виконання судового рішення, що набрало законної сили, у разі невиконання таких рішень відповідним ППКО та/або учасником ринку.
Згідно з п. 9.14.1. ККОЕЕ АКО має передавати АР та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.
Пунктом 9.14.3. ККОЕЕ передбачено, що учасники ринку та АР використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, відібраної, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, що отримані від АКО та зберігаються у нього для кожної ТКО.
Будь-яка суперечка між двома або більше сторонами, яка виникає у зв`язку з виконанням цього Кодексу та нормативних документів, що розроблені АКО, повинна бути розглянута керівництвом або уповноваженими представниками сторін після отримання письмової вимоги будь-якої зі сторін(п. 10.1.1. ККОЕЕ ).
Керівництво або уповноважені представники сторін зобов`язані докладати зусиль для вирішення суперечок шляхом проведення переговорів, пошуку взаємоприйнятних рішень, вирішення суперечки своєчасно і в повному обсязі, продовження строків врегулювання розбіжностей тощо(п. 10.1.2.ККОЕЕ).
У разі досягнення сторонами згоди відповідний ППКО надає АКО оновлені валідовані дані комерційного обліку або основні дані(п. 10.1.4. ККОЕЕ).
АКО розглядаються суперечки, що попередньо розглядались сторонами та щодо яких не було досягнуто згоди (п. 10.2.1. ККОЕЕ)
Розгляд такої суперечки може бути ініційовано будь-якою зі сторін шляхом відповідного звернення до АКО. У зверненні можуть також міститись вимоги щодо улаштування ЗКО та вузлів обліку, перегляду або виправлення будь-якого результату та значення даних комерційного обліку електричної енергії, проведення повторних обчислень і, за умови виявлення помилок, проведення заміни відповідних даних комерційного обліку електричної енергії ( п. 10.2.2. ККОЕЕ).
Звернення щодо суперечки, яка виникає у зв`язку з виконанням цього Кодексу або нормативних документів, що розроблені АКО, розглядається і вирішується АКО у строк не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не більше 15 днів від дня їх отримання (п. 10.2.3. ККОЕЕ).
Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, АКО встановлює необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється стороні, яка подала звернення. Водночас загальний термін вирішення суперечки не може перевищувати 45 днів (п. 10.2.4. ККОЕЕ).
На обґрунтовану письмову вимогу сторони термін розгляду звернення щодо суперечки, зазначений у пункті 10.2.4 цієї глави, може бути скорочено(п. 10.2.5. ККОЕЕ).
Звернення щодо результатів вимірювання та значень основних даних, а також валідованих, агрегованих та сертифікованих даних комерційного обліку або їх відсутності та/або процедур, які використовувалися при формуванні цих даних, можуть подаватись з дня, коли учасники ринку отримали або мали отримати ці дані(п. 10.2.7 ККОЕЕ).
АКО після отримання відповідного звернення повинен встановити ознаку «оціночні дані» для всіх спірних даних. Водночас прийняття до розгляду суперечки не зупиняє використання спірних даних у розрахунках на ринку до вирішення суперечки по суті(п. 10.2.8 ККОЕЕ).
Якщо за результатами вирішення суперечки АКО буде прийнято рішення, що результати вимірювання та/або значення даних мають бути замінені, ППКО (у ролі ОДКО) повинен(п. 10.2.22 ККОЕЕ):
1) поінформувати відповідні сторони, що всі дані комерційного обліку з часу останньої дати достовірної реєстрації даних до початку процедури вирішення суперечки буде замінено;
2) надати значення оновлених даних комерційного обліку всім заінтересованим сторонам;
3) якщо результати вимірювання з лічильника зчитуються дистанційно за допомогою автоматизованої системи, повідомити час і дату останнього зчитування даних, що пройшли валідацію;
4) якщо покази лічильника зчитуються і реєструються на місці вручну або електронним шляхом через локальний порт, часом і датою останнього зчитування достовірних даних вважатиметься дата останнього зчитування показів лічильника, зробленого на місці представниками ППКО (у ролі ОЗД).
Суперечки щодо сертифікованих даних комерційного обліку та/або процедур, що використовувалися при формуванні цих даних, повинні вирішуватися АКО протягом 10 робочих днів з дня отримання відповідного звернення(п. 10.2.23 ККОЕЕ).
У результаті проведеного аналізу і перевірок АКО повинен вирішити, що значення сертифікованих даних є правильними і не повинні бути змінені або що звернення обґрунтовано і значення даних мають бути змінені(п. 10.2.24 ККОЕЕ).
10.2.26. Якщо вирішення суперечки передбачає зміну даних, АКО повинен провести нове формування сертифікованих даних для відповідних учасників ринку та передати ці дані АР та учасникам ринку для здійснення перерахунку платежів(п. 10.2.26 ККОЕЕ).
Якщо сторону суперечки не влаштовує прийняте АКО рішення, вона має право звернутися з цього питання до Регулятора у порядку, встановленому законодавством(п. 10.3.1 ККОЕЕ).
Згідно п. 1.1 Правил коригування розбіжності між учасником ринку та ОСП щодо даних комерційного обліку врегульовуються між ОСП та СВБ шляхом проведення планових та позапланових коригувань у випадку надання АКО до АР оновлених сертифікованих даних комерційного обліку.
Відповідно до п. 1.2 Правил коригування надання АКО оновлених сертифікованих даних комерційного обліку до АР для проведення планового коригування щодо розрахункового місяця здійснюються:
не пізніше 15 календарного дня другого місяця, наступного за розрахунковим;
не пізніше 15 календарного дня сьомого місяця, наступного за розрахунковим.
Згідно п. 1.4 Правил коригування для планового та позапланового коригування АР здійснює:
розрахунок обсягу та вартості небалансів СВБ;
формування звіту про коригування;
формування коригувального Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів (далі - Акт коригування).
Правила формування звіту коригування та порядок його направлення СВБ, а також підписання такого акту з боку СВБ встановлені в розділі 3 Правил коригування, в якому, зокрема, передбачено, що СВБ упродовж трьох робочих днів з дня отримання Акта коригування у разі згоди із розрахунками АР підписує Акт коригування та надсилає його АР, а у разі незгоди із даними Акта коригування СВБ протягом трьох робочих днів з дня його отримання надсилає АР обґрунтовані зауваження щодо цього Акта та ініціює спір.
У разі ненадання СВБ до АР підписаного Акта коригування у визначений цим додатком строк до здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається за даними, зазначеними у цьому Акті коригування.
Якщо СВБ протягом трьох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ Акта коригування не ініціювала спір та не направила до ОСП підписаний зі сторони СВБ примірник Акта коригування, то такий Акт коригування вважається підписаним СВБ.
Повернення вільних від зобов`язань з оплати поточної заборгованості СВБ та погашення простроченої заборгованості СВБ коштів з рахунку ескроу СВБ здійснюється АР на підставі заяви СВБ про повернення коштів у довільній формі. У разі отримання АР заяви від СВБ щодо повернення їй вільних від зобов`язань коштів з рахунку ескроу СВБ, АР протягом трьох робочих днів надає банку, в якому такою СВБ відкрито рахунок ескроу СВБ, дозвіл (доручення) на перерахування відповідної суми коштів (у межах вільних від зобов`язань з оплати поточної заборгованості СВБ та погашення простроченої заборгованості СВБ) з рахунку ескроу СВБ на поточний рахунок такої СВБ.
Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною 3 цієї серед основних засад (принципів) господарського судочинства визначено,зокрема, змагальність сторін;
Статтями 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Разом з цим, частиною 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, в той час як частиною 4 цієї статті встановлено заборону суду збирати докази , що стосуються предмету спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Разом з цим, статті 73 Господарського процесуального кодексу України, визначає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Статтею 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. 
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. 
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує,зокрема, питання щодо того, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються та чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Разом з цим частина 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України містить вимоги до мотивувальної частини рішення суду, серед яких вказано на необхідність зазначення у такій частині рішення  переліку обставин, які є предметом доказування у справі та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, висновку суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів;мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику, чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;
Суд зауважує, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є компетенцією виключно національних судів першої та апеляційної інстанцій. Проте зважаючи на прецедентну практику Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ), суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Як правомірно зазначив суд першої інстанції, на виконання умов Договору та Правил ринку були надіслані на електронну адресу відповідача сформовані в системі управління ринком звіти від 23.04.2025 №2002202500105 за лютий 2024 року на суму 353818,70 грн, від 23.04.2025 №2402202500372 за березень 2024 року на суму 11465,20 грн, від 25.04.2025 №2504202500101 за лютий 2025 року на суму 71589,62 грн, від 12.04.2025 №1204202500143 за березень 2025 року на суму 3505950,20 грн, від 11.05.2025 №1105202500131 за квітень 2025 року на суму 56923,26 грн, від 24.06.2025 №2406202500102 за квітень 2025 року на суму 34,70 грн, від 24.04.2025 №2404202500093 за вересень 2024 року на суму 42992,39 грн, від 26.05.2025 №2805202500098 за жовтень 2024 року на суму 80953,26 грн, від 23.06.2025 №2306202500103 за листопад 2024 року на суму 194667,86 грн. Всього на суму 4316764,20 грн, про що свідчать долучені до матеріалів справи скріншоти витягів з СУР.
При цьому суд першої інстанції правомірно зауважив, що роздруківки знімків екранів комп`ютера є паперовою копією електронного доказу (див. пункт 82 постанови Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №914/1003/21). Відтак, надані позивачем скріншоти є належними та допустимими доказами у справі. 
З огляду на викладене, відповідач зобов`язаний оплатити вартість небалансів електричної енергії, поставлених йому за Договором, протягом двох робочих днів з дня надсилання позивачем повідомлення про формування місячного звіту на електронну адресу відповідача.
На підставі даних звітів у відповідності до п. 7.3.2. сторонами підписано:
- Акти купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з договором від 08.05.2019 № 0524-01041 від 31.03.2025 № СВБ_02_2025_03_0524, яким зафіксовано операції з постачання електричної енергії для врегулювання небалансів у березні 2025 року та від 30.04.2025№ СВБ_02_2025_04_0524, яким зафіксовано операції з постачання електричної енергії для врегулювання небалансів у квітні 2025 (т.1 а.с 47-51);
- Акт коригування № СВБ_К _03_2025_04_0524 від 24.06.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 30.04.2025 № СВБ_02_2025_04_0524, в якому визначено відкориговані обсяги постачання електричної енергії у квітні 2025 року(т. 1 а.с. 52-53);
- Акт коригування № СВБ_К _04_2024_09_0524 від 24.04.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 30.09.2024 № СВБ_02_2024_09_0524, Акту коригування від 27.11.2024 № СВБ_К_03_2024_09_0524, в якому визначено відкориговані обсяги постачання електричної енергії у вересні 2024 року(т. 1 а.с. 54,55);
- Акт коригування № СВБ_К _04_2024_10_0524 від 28.05.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 31.10.2024 № СВБ_02_2024_10_0524, Акту коригування від 26.12.2024 № СВБ_К_03_2024_10_0524, в якому визначено відкориговані обсяги постачання електричної енергії у жовтні 2024 року(т. 1 а.с. 56,57);
- Акт коригування № СВБ_К _05_2024_11_0524 від 23.06.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 30.11.2024 № СВБ_02_2024_11_0524, Акту коригування від 27.01.2025 № СВБ_К_03_2024_11_0524, в якому визначено відкориговані обсяги постачання електричної енергії у листопаді 2024 року(т. 1 а.с. 58,59);
Також, як зазначалось вище при розгляді клопотання відповідача про призначення експертизи, до позовної заяви додано розрахунок основної заборгованості у вигляді таблиці, в якій, наведено, зокрема, суми заборгованості за спірні періоди (місяця) відповідним кожному періоду номером та датою звіту, і відповідні дані розрахунку відповідають даним доданих до позову звітів за відповідні періоди щодо визначених в них сум первісно визначених небалансів за березень 2025, квітень 2025 за звітами від 12.04.2025 № 1204202500143 від 11.05.2025 №1105202500131, та сум, на які відбулись коригування вартості небалансів (їх збільшення порівняно з попередньо визначеною сумою небалансів)-за іншими періодами та звітами, крім звіту коригування за січень 2024 № 1902202500114, який зазначений в розрахунку, але у матеріалах справи відсутній.
При цьому відповідні суми вартості первісно визначених небалансів за березень 2025 року, квітень 2025 року відображені в наданих до позовної заяви Актах купівлі-продажу електричної енергії, а суми, на які відбулось коригування за березень 2024 року, вересень 2024 року, листопад 2024 року, лютий 2025 року, квітень 2025 року - у пунктах 1 зазначених Актів коригувань.
Разом з цим в п. 2 зазначених Актів коригування наведено вже загальну вартість небалансів, яка підлягає до сплати за звітний період, за результатами відповідного коригування, з урахуванням первісно визначених небалансів, проведених зарахувань зустрічних однорідних вимог, і яка, відповідно, включає суми, на які відбулись коригування(збільшення) такої вартості, і саме вказані суми збільшення вартості, а не загальну суму небалансів, за даними розрахунку основного боргу та звітів врегулювання заявлено до стягнення, чим спростовуються доводи відповідача щодо наявної суперечності та розрахункової недоведеності у даних щодо стягуваних сум основного боргу у розрахунку позовних вимог та доданих позивачем до позову доказах, на яку він послався в обґрунтування апеляційної скарги та підстав для призначення у справі експертизи. 
Отже, виникнення у відповідача грошових зобов`язань з оплати вартості небалансів у спірний період підтверджено наданими позивачем до позовної заяви первинними документами, які у відповідності до умов укладеного між сторонами договору про врегулювання небалансів та положень Правил ринку сформовані на підставі сертифікованих даних комерційного обліку відповідно до валідованих даних відповідача.
При цьому відповідач жодних заперечень щодо отриманих звітів в передбаченому пунктом 5.7., 5.8. Договору порядку не надав та всупереч умов Договору та положень Правил ринку як сторона, що відповідальна за баланс своєї балансуючої групи на ринку електричної енергії (СВБ) не забезпечив наявності грошових коштів на рахунку ескроу для оплати вартості небалансів, з оплати електричної енергії, придбаної у позивача за результатом врегулювання небалансів на ринку електричної енергії, відповідно до виставлених останнім звітів. При цьому, оплата здійснюється з рахунку ескроу СВБ на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання ОСП на третій робочий день з дня надсилання повідомлення про формування місячного звіту на електронну адресу відповідача.
Таким чином вартість спірних небалансів електричної енергії у відповідності до Правил ринку та умов Договору розрахована на підставі первинних даних комерційного обліку, що відображені у доданих до позовної заяви щомісячних звітах, які сформовані у відповідності до Правил ринку та умов Договору в системі управління ринком(СУР) на підставі даних комерційного обліку, щодо яких самим відповідачем проведено процедуру валідації, що полягає у підтвердженні ним як постачальником послуг комерційного обліку (ППКО) придатності відповідних даних для їх обробки Адміністратором комерційного обліку(АКО), яким є позивач, а останнім у свою чергу проведено їх сертифікацію, яка є процедурою перевірки валідованих даних комерційного обліку, що виконується АКО, у той час як за положеннями розділу ІХ Кодексу Комерційного обліку учасники ринку використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої,розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, при передачі даних комерційного обліку електричної енергії має бути забезпечено заборону передачі даних комерційного обліку, які не пройшли валідацію/сертифікацію, а якщо сформовані дані комерційного обліку не проходять валідацію, то вони не вносяться до бази даних комерційного обліку електричної енергії та не передаються АКО.
Також заявлені до стягнення суми небалансів та коригувань відображені у складених на підставі звітів Актах купівлі-продажу та Актах коригування, які підписано сторонами без зауважень, й відповідні документи не містять суперечностей у даних щодо спірних сум заборгованості. 
З наведеного вбачається, що відповідач подав на сертифікацію до АКО та підтвердив власним цифровим підписом валідовані ним спірні обсяги даних комерційного обліку для подальшої сертифікації, яка є завершальним етапом підтвердження їх правильності та надає їм статус офіційних, і саме такі дані відображено у доданих до позову первинних документах-звітах та Актах, і при цьому Акти підписано відповідачем без заперечень, але за відсутності доказів процедурних чи технічних порушень під час таких процедур відповідач заперечує ці дані, що свідчить про його суперечливу поведінку.
Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. 
При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.
У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.
Отже, законодавець, задекларувавши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Добросовісність – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.
Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Верховний суд неодноразово при розгляді спорів, які виникли з різного характеру та виду правовідносин наголошував на тому, що принципи цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Такі засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії (постанова Верховного суду від 07.03.2023 у справі №913/864/21 (п.7.40); постанова Верховного суду від 02.03.2023 у справі №909/595/21 (п.7.41); постанова Верховного суду від 28.09.2022 у справі №904/3614/20 (п.6.30); постанова Верховного суду від 31.08.2022 у справі №910/6870/21 (п.5.2). полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту. 
Під добросовісністю слід розуміти суб`єктивні уявлення конкретної особи про добросовісність її дій та об`єктивну відповідність цих дій стандартам поведінки у відповідній сфері діяльності.
Отже за своїм змістом добросовісність має одну із функцій, за якою правило, обов`язкове для сторін не застосовується настільки, наскільки за даних обставин це буде неприйнятним відповідно до критерію розумності та справедливості.
Таким чином, добросовісність може за даних обставин анулювати чи виключити застосування правил, встановлених сторонами.
В цьому зв`язку всі правила, які створюються сторонами чи законом підпадають під контроль судів, для того, щоб вирішити чи не призведе їх застосування в конкретній справі до несправедливих результатів. Суди приймають рішення "contralegem" (тобто, всупереч формальному, державному закону), якщо дотримання норм закону призведе до явно несправедливого щодо сторін договору результату.
Таким чином, "концепція добросовісності може використовуватися в будь-якій ситуації, щоб виправити несправедливість, яка б мала місце, якщо б застосовувалися традиційні правила".
Разом з цим колегія суддів враховує, що наведені положення законодавства дозволяють за наявності певних підстав коригувати визначену в первинних документах вартість небалансів на підставі оновлених сертифікованих даних, в тому числі в разі ініціювання ППКО оновлення валідованих даних або за результатами вирішення суперечки(п. 9.13.11 ККО, п.п. 1.1.,1.2., 1.3, Правил коригування).
Позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції у встановлений строк –разом з відзивом на позов, не подавалось суду доказів вирішення в порядку, передбаченому розділом Х ККО суперечки щодо спірних обсягів небалансів керівництвом відповідача та АТ «Укрзалізниця», АКО чи Регулятором та ініціювання у зв`язку з цим у встановленому положеннями ККО та Правилами коригування порядку оновлення сертифікованих даних комерційного обліку щодо спірних обсягів небалансів. 
При цьому слід враховувати, що за положеннями п. 10.2.8., 10.2.9 ККО факт існування прийняття до розгляду суперечки не зупиняє використання спірних даних у розрахунках на ринку до вирішення суперечки по суті, а відповідно до п. 7.8.1. Правил ринку наявність спору між учасником ринку та АР щодо даних, зазначених у звіті, акті або платіжному документі, не звільняє учасників ринку від своєчасного виконання зобов`язання щодо забезпечення коштів на рахунку ескроу ППБ/СВБ або здійснення оплати виставлених АР платіжних документів, а тому наявність суперечки не впливає на строки оплати, а рішення за її результатами, як зазначено вище, є підставою для подальшого проведення коригування на підставі оновлених сертифікованих даних із відповідним списанням/зарахуванням.
Отже, у матеріалах справи відсутні докази проведення у встановленому порядку оновлення зазначених у звітах та Актах сертифікованих даних комерційного обліку відповідно до положень п. 9.13.11 ККО та Правил коригування, зокрема, в результаті отримання позивачем від відповідача оновлених валідованих даних, у зв`язку з перетоками електричної енергії та ТВЕ, на які він посилається в обґрунтування заперечень проти позову, або в порядку виконання позивачем як АКО рішень за результатами врегулювання суперечки АКО відповідно до цього Кодексу, рішень НКРЕКП або виконання судового рішення , що набрало законної сили, у разі невиконання таких рішень відповідним ППКО та/або учасником ринку.
Саме отримання АКО оновлених сертифікованих даних відповідно до положень Правил коригування, які є додатком № 10 до Правил ринку є підставою для здійснення позивачем як АКО обчислення сум коригування для їх відповідного перерахунку (списання/нарахування), а не сам по собі факт наявності суперечки та ТВЕ.
Як пояснили в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники позивача та відповідача, до позивача АТ "Українська залізниця" звернулася з листом про врегулювання суперечки з АТ "Харківобленерго" лише 10.04.2026, тобто вже після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки на лист АТ "Українська залізниця" від 30.06.2025 вх. № 11/1338 про врегулювання суперечки АТ "Харківобленерго" жодним чином не відреагувало.
Отже, надання відповідачем до суду першої інстанції листа АТ "Укрзалізниця" від 30.06.2025 вх. № 11/1338 до відповідача з проханням провести певні коригування за період з листопада 2024 року по травень 2025 року, у зв`язку з перетіканнями електричної енергії з мереж АТ «Укрзалізниця» до мереж АТ «Харківобленерго» по приєднанням ПЛ-110 кВ «Красноград» та ПЛ-110 кВ «Красноград № 2» не впливає на правомірність визначеної позивачем заборгованості.
Крім того, як зазначалось вище при розгляді клопотання відповідача про призначення експертизи, в доданому до відзиву на позов контррозрахунку відповідача взагалі не наведено будь-яких даних відповідача щодо сум заборгованості, а лише зазначено, що заборгованість з коригування/врегулювання за січень 2024 року розглядається у справі № 922/3894/24,за 2-гу декаду лютого 2024 - березень 2024 року- у справі № 922/1916/24, за вересень 2024 року та листопад 2024 року- у справі № 922/4851/24, за лютий 2025 року – справі № 922/1216/25, а заборгованість за небаланси березень 2025 року та квітень 2025 є сумнівною, враховуючи наявність коригувань та спірних обсягів між суміжними учасниками ринку АТ «Харківобленерго» та АТ «Укрзалізниця». 
Проте, з огляду на дати порушення провадження у вищевказаних справах, предметом їх розгляду не може бути спірні у даній справі суми коригування, сформовані пізніше за вищенаведеними Актами коригування від 27.02.2025, 24.04.2025, 25.04.2025, 28.05.2025, 29.05.2025, 23.06.2025, 24.06.2025. 
З огляду на наведені мотиви колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги відповідача щодо того, що:
- розрахунок суми основної заборгованості містить суперечливі дані та характеризується відсутністю узгодженості вирахування сум, які використовуються для визначеності основного боргу та нарахованих на неї сум інфляційних та 3% річних та не ґрунтується на доказовій базі;
- надані позивачем в якості додатку копії актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів не є такими, що відображають фактичний обсяг наданих послуг, а містять віртуальні, непідтверджені документально обсяги наданих послуг на останній день місяця, внаслідок чого зазначені в них дані не є достовірними та не можуть бути використані як підтверджена база нарахування небалансів за умовами Договору;
- неврахування позивачем при формуванні первинних документів та визначенні на їх підставі суми заборгованості наявної суперечки між АТ відповідачем та АТ «Укрзалізниця» та коригування обсягів прийому/виддачі електричної енергії які ймовірні за наслідками її вирішення, а також проведених відповідачем за спірний період у зв`язку з фактичними технологічними витратами електроенергії (ТВЕ) електричними мережами відповідача , який є оператором системи розподілу (ОСР), що визначаються як різниця між фактичними обсягами надходження електроенергії до мереж ОСР та фактичними обсягами розподіленої електроенергії мережами ОСР споживачам,і які в результаті коригувань збільшилися на обсяг 79 734 кВт*год у березні 2025 року та на обсяг 17670 кВт*год у квітні 2025 року;
- порушення судом першої інстанції норм процесуального права через відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом Харківської області справ № № 922/3894/24, 922/1916/24, 922/4851/24, 922/1216/25, в межах яких розглядаються позовні вимоги позивача до відповідача щодо стягнення заборгованості з оплати вартості небалансів та нарахованих на неї інфляційних та 3% річних за тим самим договором і щодо частини тих самих періодів, що і в даній справі, в яких мали бути встановлені преюдиціальні обставини щодо конкретизації періодів виникнення заборгованості, вірності визначеного позивачем фактичного обсягу та вартості послуг з врегулювання небалансів електричної енергії за відповідні аналогічні періоди, враховуючи наявність суперечки щодо частини цих періодів. 
Щодо судової практики, на яку послався відповідач в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях по справі від 16.06.2026(вх. № 6656) в обґрунтування доводів щодо неврахування судом першої інстанції того, що статус отриманих позивачем із системи управління ринком і наданих ним до суду як доказ вірності проведених ним розрахунків боргу первинних документів не є абсолютним і не позбавляє відповідача права спростовувати їх достовірність у судовому порядуку як засіб захисту проти позову про стягнення грошових коштів небалансу, а саме постанови Верховного Суду від 20.12.2024 у справі № 910/8832/24, від 17.02.2025 у справі № 910/10020/24, від 04.02.2026 у справі № 910/5479/24, від 03.03.2026 у справі № 910/16716/23, від 04.06.2026 у справі № 910/1264/24, колегія судів зазначає наступне.
В межах справи № 910/10020/24 ПрАТ «НЕК «Укренерго» зверталась з первісним позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення заборгованості за договором про врегулювання небалансів, а в рамках справи №910/8832/24 -заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії.
У свою чергу ДП зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго» в рамках цих справ подало зустрічний позов до ПрАТ «НЕК «Укренерго» про визнання незаконними дій ПрАТ «НЕК «Укренерго» щодо сертифікації та покладення в системі управління ринком (платформа ММS)на ДПЗД «Укрінтеренерго» певних обсягів електричної енергії як сторони відповідальної за баланс чи як користувача системи передачі, відповідно,обґрунтовуючи такі вимоги некоректністю (недостовірністю) відповідних відомостей у розрізі конкретних споживачів та щодо обсягів споживання, з огляду на певні юридичні факти, включивши до обсягів небалансів відповідача обсяги споживання споживачів, яким послуги фактично не надавалися або надання яких припинилося (зокрема, з огляду на непоодинокі факти припинення (юридичних осіб) таких споживачів шляхом ліквідації або банкрутства; відсутність низки споживачів у балансуючій групі ДПЗД "Укрінтеренерго"; невиконання операторами систем розподілу (ОСР) вимог позивача щодо припинення електропостачання низці споживачів і покладення обсягів спожитої такими споживачами після дати, зазначеної у вимозі, електричної енергії на позивача; покладення на позивача обсягів спожитої такими споживачами електричної енергії після закінчення 90-денного терміну постачання електричної енергії постачальником "останньої надії") та подальше використання НЕК «Укренерго» таких даних для складання актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та виставлення рахунків, які формують зобов`язання ДПЗД «Укрінтеренерго» щодо врегулювання небалансів за спірний період та є предметом первісних позовних вимог.
Постанови Верховного Суду від 20.12.2024 у справі № 910/8832/24 та від 17.02.2025 у справі № 910/10020/24 ПрАТ «НЕК «Укренерго» ухвалено за наслідками касаційного перегляду ухвал суду першої інстанції про повернення зустрічного позову та постанов суду апеляційної інстанцій про залишення цих ухвал без змін, відповідні ухвали та постанови скасовано та справи передано до господарського суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанови Верховного Суду мотивовано помилковістю висновків судів першої та апеляційної інстанції щодо відсутності взаємопов`язаності первісного та зустрічного позовів та доцільності їх спільного розгляду, з огляду на те, що за умови, коли позивач за зустрічним позовом намагається довести неправомірність дій відповідача за зустрічним позовом щодо сертифікації та покладення в систему управління ринком (платформа MMS) обсягів електричної енергії для врегулювання небалансів у розрізі конкретних споживачів та обсягів споживання, та, як наслідок, неправомірність здійснених у розрізі конкретних споживачів та обсягів споживання розрахунків за небаланси електричної енергії у спірний період, надані на підтвердження підстав за первісним та зустрічним позовами докази можуть бути різними та у цьому аспекті важливим є надання доказів, які можуть підтвердити або спростувати обставини, які входять до предмету доказування за цими позовами, а необхідність встановлення значного, як вважають суди першої та апеляційної інстанцій, обсягу обставин та дослідження доказів у розрізі конкретних споживачів та обсягів споживання, за умови можливого встановлення на підстави таких доказів здійснення розрахунків за небаланси електричної енергії у спірному періоді на підставі некоректних (недостовірних) даних, тобто даних щодо таких споживачів та обсягів споживання, на чому наполягає позивач за зустрічним позовом, не може бути підставою для повернення зустрічної позовної заяви на підставі частини шостої статті 180 ГПК.
Постановою Верховного Суду від 04.02.2026 у справі № 910/5479/24 за позовом ПрАТ «НЕК «Укренерго» до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення заборгованості за договором про врегулювання небалансів постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції, якими було частково задоволено позовні вимоги скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
В обгрунтування зазначеної постанови Верховний суд послався, зокрема, на ненадання судами попередніх інстанцій належної оцінки запереченням відповідача щодо того, що позивач (як Адміністратор комерційного обліку) здійснив сертифікацію недостовірних даних, включивши до обсягів небалансів відповідача обсяги споживання споживачів, яким послуги фактично не надавалися або надання яких припинилося (зокрема, з огляду на непоодинокі факти припинення (юридичних осіб) таких споживачів шляхом ліквідації або банкрутства; відсутність низки споживачів у балансуючій групі ДПЗД "Укрінтеренерго"; невиконання операторами систем розподілу (ОСР) вимог позивача щодо припинення електропостачання низці споживачів і покладення обсягів спожитої такими споживачами після дати, зазначеної у вимозі, електричної енергії на позивача; покладення на позивача обсягів спожитої такими споживачами електричної енергії після закінчення 90-денного терміну постачання електричної енергії постачальником "останньої надії").
Також Верховний Суд зазначив про ненадання судом першої інстанції належної оцінки доводам відповідача про відсутність у матеріалах даної справи належних первинних доказів на підтвердження споживання електроенергії споживачами (сертифіковані дані комерційного обліку, надані адміністратору розрахунків адміністратором комерційного обліку). В контексті наведеного Верховний Суд звернувся до правової позиції, викладеної 
в постанові Верховного Суду від 20.12.2024 у справі № 910/8832/24, де предметом судового розгляду були аналогічні позовні вимоги ПАТ "НЕК "Укренерго" до ДПЗД "Укрінтеренерго" про стягнення заборгованості за небаланси електричної енергії, що виникли за договором про врегулювання небалансів електричної енергії, щодо того, що перевірка правильності нарахування боргу неможлива без дослідження обставин формування даних комерційного обліку.
Постановою Верховного Суду від 03.03.2026 у справі № 910/16716/23 за позовом ПрАТ «НЕК «Укренерго» до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії частково скасовано постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у стягненні певних сум основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних, а справу в цій частині передано на новий апеляційний розгляд. 
В цій постанові зазначено про неврахування судами попередніх інстанцій заперечень відповідача щодо здійснених позивачем розрахунків із посиланням на те, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" перед формуванням рахунків-фактур та подальших актів приймання-передачі послуги, як АКО не виконало функцію належної сертифікації даних, завантажених третіми особами (операторами систем розподілу), як постачальниками послуг комерційного обліку (ППКО) та тимчасовими адміністраторами комерційного обліку (АКО) до системи управління ринком (платформа MMS, яка, в тому числі, відображає в розрізі кожного оператора ті обсяги електроенергії, які розподілені конкретному постачальнику, але без ідентифікації за окремими споживачами). Тобто вказує на те, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" пред`явило позов про стягнення такої заборгованості на підставі недостовірних даних у розрізі конкретних споживачів та обсягів споживання.
Постановою Верховного Суду від 04.06.2026 у справі № 910/12364/24 за позовом ПрАТ «НЕК «Укренерго» до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення заборгованості за договором про врегулювання небалансів електричної енергії та зустрічним позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до ПрАТ «НЕК «Укренерго» про визнання недостовірними та такими, що не підлягають використанню в розрахунках між учасниками ринку дані комерційного обліку, використані ПрАТ НЕК «Укренерго» у розрахунках з ДПЗД «Укрінтеренерго» за договором про врегулювання небалансів електричної енергії рішення суду першої інстанції про часткове задоволення первісного позову і відмову у зустрічному позові та постанову суду апеляційної інстанції, якою це рішення залишено без змін скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 
В обгрунутвання цієї постанови Верховний Суд послався на ненадання судами попередніх інстанцій належної оцінки запереченням відповідача проти первісного позову та доводам його зустрічного позову щодо певних обставин внесення у систему управління ринком некоректних (недостовірних) відомостей у розрізі конкретних споживачів та щодо обсягів споживання, нездійснення перевірки та нескасування цих відомостей ПрАТ «НЕК «Укренерго», нездійснення їх належної сертифікації (тобто кінцевої перевірки), а також подальше використання ПрАТ «НЕК «Укренерго» таких даних для складання актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та виставлення рахунків, які формують зобов`язання ДП «Укрінтеренерго» щодо врегулювання небалансів за спірний період та є предметом первісних позовних вимог
При цьому Верховний Суд зазначив, що, коли відповідач заперечує проти позову (про стягнення з нього заборгованості за актами купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів) та звертається із зустрічним позовом, в якому вказує на недостовірність даних комерційного обліку, використаних ПрАТ «Укренерго» та просить, зокрема зобов`язати останнього, як АР здійснити перерахунок небалансів електричної енергії, посилаючись на використання ПрАТ «Укренерго» некоректних (недостовірних) відомостей у розрізі конкретних споживачів, нездійснення перевірки та нескасування цих відомостей позивачем, а також їх неналежну сертифікацію, суди зобов`язані перевірити ці доводи, а статус даних як «сертифікованих» не є абсолютним і не позбавляє відповідача права спростовувати їх достовірність у судовому порядку. Якщо відповідач надає докази (або обґрунтовані заперечення) щодо дефектності даних, які стали базою для нарахування боргу, ці обставини входять до предмету доказування у цій справі.
Отже, у вищенаведених постановах Верховний Суд наголосив на можливості оспорення відповідачем в межах справи про стягнення з нього вартості небалансів, відображених у первинних документах відомостей комерційного обліку, шляхом надання доказів їх дефектності (недостовірності) в розрізі конкретних споживачів та обсягів споживання, здійснення їх неналежної сертифікації  або використання несертифікованих даних.
Проте, в рамках даної справи відповідачем не наведено жодних доводів та не надано жодного доказу щодо некоректного, з технічними або процедурними порушеннями внесення позивачем при формуванні відповідних первинних документів сертифікованих даних, їх неналежної сертифікації або використання несертифікованих даних. 
Крім цього відповідачем ані в рамках даної справи, ані в рамках інших судових справ не заявлялось вимог щодо неправомірності дій позивача щодо сертифікації та покладення до системи управління ринком даних комерційного обліку, що відображені у доданих до позову первинних документах.
Отже, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про підтвердження доданими до позовної заяви первиними документами, які сформовані відповідно до умов Договору та вимог Правил ринку (звітами та Актами) заборгованості в сумі 4316764,20 грн. 
Разом з цим господарський суд першої інстанції правомірно відмовив у стягненні решти суми основного боргу з оплати коригування вартості небалансів за січень 2024 року, пославшись на те, що звіт від 23.04.2025 №1902202500114 на суму 501728,77 грн, на який позивач поряд з іншими звітами, копії яких надані до матеріалів справи посилається в обґрунтування заявленої до стягнення заборгованості,  в матеріалах справи не міститься, а також відсутній відповідний акт коригування на відповідну суму, у той час як саме на позивача покладено обов`язок у наданні доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, а тому наявність у відповідача заборгованості на відповідну суму не доведено.
Колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги позивача що вказаний звіт від 23.04.2025 №1902202500114 на суму 501728,77 грн він подавав через підсистему «Електронний суд» в електронному вигляді разом з позовною заявою у відповідному файлі, який через технічні недоліки підсистеми, враховуючи технічні особливості в назві файлу, до підсистеми не завантажився, а адміністратор підсистеми не забезпечив інформування про відсутність приєднаного файлу, оскільки докази вказаної обставини відсутні, зокрема, в додатку до поданої через підсистему «Електронний суд» позовної заяви, який формується підсистемою автоматично відповідно до переліку доданих до неї файлів, не містить інших назв файлів, аніж ті, які завантажено у підсистему, і паперові копії розміщених в них електронних документів містяться у матеріалах справи та у матеріалах справи відсутній складений відповідальними працівниками суду відповідно до вимог п. 6 розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 акт про незавантаження до підсистеми доданого до позовної заяви файлу. 
При цьому з матеріалів справи не вбачається, що позивач подавав до суду першої інстанції заяви щодо повторного долучення відповідного електронного доказу чи його копії через його незавантаження відповідно до положень ч. 8 статті 80 ГПК України, а відповідне питання підіймає вже під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Разом з цим доданий до апеляційної скарги скріншот з екрана комп`ютера, наданий позивачем на підтвердження його доводів щодо спроби завантаження зазначеного звіту при поданні позовної заяви через підсистему "Електронний Суд" не містить відомостей щодо назви файлу та дати його завантаження.
При цьому до апеляційної скарги разом з копією звіту від 23.04.2025 №1902202500114 на суму 501728,77 грн позивачем також додано копії акту-коригування (врегулювання) від 24.02. 2025 № СВБ_ВР_03_2024_01_0524 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.01.2024 № ВН/24/01-0524, Акту -коригування (врегулювання) від 21.05.2024 № ВР /24/01-0524 згідно з договором від 08.05.2019 № 0524-01041 та листа НЕК "Укренерго" до АТ "Харківобленерго" "Про виставлення звіту коригування за січень 2024 року", які не надавались суду першої інстанції, у той час як позивач взагалі не посилається на причини такого неподання, не надає докази з яких би вони вбачались та взагалі не ставить питання щодо долучення відповідних додаткових доказів, а тому, з огляду на положення ч. 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України вони не приймаються судом апеляційної інстанції через ненадання позивачем доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що об`єктивно від нього не залежали. 
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже цією нормою передбачено нарахування інфляційних втрат лише на грошове зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.
Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставкиу відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.
Аналогічний висновок наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 22.09.20 у справі № 918/631/19.
Господарський суд першої інстанції правомірно стягнув інфляційні та 3% річних, що нараховані на обґрунтовану суму основного боргу з оплати вартості небалансів електричної енергії.
Зважаючи на наведене, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін як ухвалене при дотриманні норм матеріального і процесуального права, а апеляційні скарги-без задоволення. 
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржників.
Керуючись статтями 129, статтею 269, пунктом 1 статті 275, статтею 276, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Харківобленерго” залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 у справі №922/3303/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено 29.06.2026.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова 

Суддя О.О. Крестьянінов