ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

08 червня 2026 року	Справа №160/3979/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Суть спору: 20 лютого 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.01.2026 №047150004384, зареєстрований вихідний номер №2428/03-16, про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії - переході на пенсію згідно Закону України “Про державну службу” та врахуванні довідок про складові заробітної плати №7.5-22/1, №7.5 22/2 від 07.01.2026;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII та п.12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII з 13 січня 2026 року, у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 07.01.2026 №7.5- 22/1 та від 07.01.2026 №7.5-22/2, виданих Південно-Східною митницею, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в митних органах з 01.09.1993 по 03.09.1997, з 04.09.1997 по 31.05.2013, з 01.01.2014 по 01.05.2016 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ (далі - Закон №889-VІІІ). Однак, рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 20.01.2026 №047150004384 позивачу відмовлено у такому переведенні з підстав відсутності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним, оскільки законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.
Позивач стверджує, що на час звернення до відповідача з заявою про перехід на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» мав достатній стаж державної служби, що підтверджується записами в трудовій книжці.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
09 березня 2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що 01 травня 2016 року набув чинності в новій редакції Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ, яким відповідно до пункту 3 статті 3 сфера дії цього Закону не поширюється на: Президента України; Главу Адміністрації Президента України 4 та його заступників, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим та його заступників; членів Кабінету Міністрів України, перших заступників та заступників міністрів; Голову та членів Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Голову та членів Антимонопольного комітету України, Голову та членів Національного агентства з питань запобігання корупції, Голову та членів Рахункової палати, Голову та членів Центральної виборчої комісії, голів та членів інших державних колегіальних органів; Секретаря Ради національної безпеки і оборони України та його заступників; Голову Державного комітету телебачення і радіомовлення України та його заступників, Голову Фонду державного майна України та його заступників; народних депутатів України; Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та його представників; службовців Національного банку України; депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Голову Ради міністрів Автономної Республіки Крим та його заступників, міністрів Автономної Республіки Крим; депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування; суддів; прокурорів; працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування; працівників державних підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання державної форми власності, а також навчальних закладів, заснованих державними органами; військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до закону; осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом; працівників патронатних служб. Порядок обчислення стажу державної служби затверджується Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, 25 березня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №229 затверджений «Порядок обчислення стажу державної служби», який дублює положення статті 46 Закону №889. 
Тобто, виходячи з вищезазначеного, а саме чітко визначеного переліку посад, що віднесені до відповідних категорій посад державної служби, періоди роботи Позивача в Державній митній службі України, Головне управління не має правових підстав для зарахування до стажу державної служби. Отже, Головне управління вважає, що дії територіального органу Пенсійного фонду України є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, законах України, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
13.01.2026 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області за наслідком розгляду заяви рішенням від 20.01.2026 №2428/03-16 відмовив позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №889-УІІІ з тих підстав, що періоди роботи посадових осіб в митних органах на посадах, в період перебування на яких позивачу були присвоєні персональні та спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-XII). При цьому, під час розгляду заяви позивача було частково підтверджено стаж його державної служби, який складає 3 роки 01 місяць 11 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» .
Позивач вважає, що відмова територіального органу Пенсійного фонду України перевести його на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII є протиправною, оскільки на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно із Законом України "Про державну службу" він станом на 01.05.2016 мав не менше 20 років стажу державної служби та займав посаду, віднесену до категорій посад державної служби.
Відповідно до наданої позивачем трудової книжки серії НОМЕР_1 та вкладишу до трудової книжки НОМЕР_2 , позивач працював на наступних посадах: - з 02.11.1977 по 28.12.1979 військова служба військовий квиток НОМЕР_3 , що становить 2 роки 01 місяць 11 днів (запис у трудовій книжці №5); Зазначений період також підтверджується військовим квитком НОМЕР_3 , оригінал якого знаходиться у Позивача та копія якого є в матеріалах пенсійної справи. - з 24.03.1993 по 03.09.1997 на посадах інспектора, старшого інспектора Криворізької митниці ДМКУ (записи у трудовій книжці №№ 14-19); - з 04.09.1997 по 21.10.2010 на посадах старшого інспектору відділу несупроводжуваного багажу; старшого інспектора митного поста «Кривий Ріг - Аеропорт»; старшого інспектора відділу неторгового обігу; старшого інспектора сектору неторгового обігу митного поста «Кривий Ріг - Аеропорт»; старшого інспектора сектору митного оформлення №1; старшого інспектора відділу митного оформлення №1 Криворізької митниці (записи у трудовій книжці №№ 20-30); - з 22.10.2010 по 31.05.2013 на посадах старшого інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Кривий Ріг»; провідного інспектора митного поста «Кривий Ріг» Дніпропетровської митниці (записи у трудовій книжці №№ 31-34) - з 01.06.2013 по 14.12.2014 на посадах провідного інспектора відділу митного оформлення «Кривбас» митного поста «Кривий Ріг»; державного інспектора відділу митного оформлення «Кривбас» митного поста «Кривий Ріг» Дніпропетровської митниці Міндоходів (записи у трудовій книжці №№ 35-39) - з 15.12.2014 по 10.05.2016 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення «Кривбас» митного поста «Кривий Ріг» Дніпропетровської митниці ДФС (записи у трудовій книжці №№ 40-41).
Відповідно до довідки Південно-Східної митниці № 7.5-01/12-01/10/7403 від 30.12.2025 ОСОБА_1 дійсно працював в Криворізькій митниці з 24.03.1993 до 21.10.2010, з 22.10.2010 до 31.05.2013 в Дніпропетровській митниці, з 01.06.2013 до 14.12.2014 в Дніпропетровській митниці Міндоходів, з 15.12.2014 до 10.05.2016 в Дніпропетровській митниці ДФС.
Згідно з наданим рішенням, загальний страховий стаж заявника становить 48 років 05 місяців 20 днів, в т.ч. стаж державного службовця станом (01.05.2016) - 3 роки 01 місяць 11 днів (в т.ч. військова служба - 2 роки 01 місяць 11 днів).
Не погодившись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду для захисту прав та законних інтересів у сфері соціального забезпечення із зазначеним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон від 10.12.2015 №889-VIII).
Відповідно до п. 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 10.12.2015 №889-VIII, з набранням чинності вказаного Закону втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон від 16.12.1993 №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 10.12.2015 №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 11 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 10.12.2015 № 889-VIII).
Відповідно до пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 10.12.2015 №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18 та постановах Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №560/2398/19, від 01.12.2020 у справі №466/6057/17.
Так, станом на 01.05.2016 позивачеві зараховано 3 роки 01 місяць 11 днів стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.
Водночас, не зараховано до стажу державної служби періоди роботи позивача: - з 01.09.1993 до 03.09.1997, з 04.09.1997 до 31.05.2013, з 01.01.2014 до 01.05.2016.
Відповідач пояснив незарахування спірних періодів до стажу державної служби тим, що позивачу присвоювалися спеціальні звання, а у разі присвоєння спеціального звання відповідно надбавка за ранг державного службовця не виплачується і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ.
Отже, для вирішення питання щодо правомірності відмови пенсійного органу у переведенні позивача на пенсію державного службовця необхідно з`ясувати, чи відноситься робота в митних органах до стажу на відповідних посадах державної служби.
Надаючи правову оцінку вказаним доводам відповідача, суд зазначає таке.
Відповідно до ст.1 Закону Української РСР «Про державну службу в Українській РСР» від 04.12.1990 №509-12 Державна податкова служба в Українській РСР створюється при Раді Міністрів Української РСР у складі Головної податкової інспекції Українській РСР і державних податкових інспекцій по областях, районах, містах і районах у містах.
Робота на посадах в місцевих органах державного управління міністерств і відомств УРСР включена до Переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, наведеного в додатку до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283.
З 03.05.1994 діяла Постанова Кабінету Міністрів України №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби». Обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцем надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток, відпусток та призначення пенсії. Цим порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби.
Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723Х-ІІ при встановленні категорій посад державних службовців зроблено посилання на інші прирівняні до них посади.
Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті з 16.12.1993 визначав Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723Х-ІІ.
Відповідно до статті 1 цього Закону державна податкова служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Відповідно до ч.2 ст.9 зазначеного Закону, регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено Законом України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723Х-ІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.
Спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МК України).
Пунктом 2 статі 546 МК України встановлено, що митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику. Правовий статус посадових осіб органів доходів і зборів визначається Митним кодексом України.
Положеннями частини 1 статті 569 МК України визначено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Частиною 3 статті передбачено, що правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Згідно з частиною 1 статті 588 МК України, пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.
З аналізу викладеного вбачається, що митна служба України є складовою частиною системи органів виконавчої влади України і складається з митних органів, митних організацій. Митна служба України є органом виконавчої влади і здійснює функції в галузі митної справи відповідно до Конституції України, законодавства про зовнішньоекономічну діяльність, митного законодавства та інших нормативних актів, а посадові особи митних органів є державними службовцями.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Відповідно до ч. 18 ст. 37 Закону №3723-ХІІ, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або- персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Вказане також кореспондується із ч.18 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723Х-ІІ, згідно якої період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до Закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Аналогічну позицію виклав Верховний Суд в постанові від 22 жовтня 2013 року по справі №21-340а13 зазначивши, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723Х-ІІ.
Висновок Верховного Суду України має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах.
Із системного аналізу вказаних норм вбачається, що посадові особи податкових органів, яким присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в податкових органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері митної політики), фінансуються за рахунок державного бюджету, а відповідно одержують заробітну плату - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Також, порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою KM України від 03.05.1994 року №283, також було передбачено зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах суддів, слідчих, а також час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок №283).
Так, згідно з абзацами третім та п`ятим пункту 2 Порядку №283 (чинного до набрання законної сили Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року) було встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Отже, зважаючи на те, що як Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, так і нормами Законів України «Про державну службу» №3723-XII та Порядку №283, було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в митних органах, враховуючи те, що ОСОБА_1 з 24.03.1993 працював в митних органах, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), те, що йому присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання у визначеному Законом від 25 червня 1991 року №1262-XII порядку, а також те, що він одержував заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і з отримуваної заробітної плати проводились відрахування відповідних (страхових, соціальних) внесків до спеціальних фондів державного бюджету, то всі періоди роботи (служби) позивача на зазначених посадах підлягають зарахуванню до стажу державної служби.
Суд також зауважує, що період роботи (служби) осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні званим) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи та час досягнення зазначеного віку.
Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839 (далі - Порядок №839).
Згідно з пунктом 9 Порядку №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.
Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.
За приписами пункту 4 Порядку №839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.
Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20 квітня 2016 року «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Відтак, спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених постановою Кабінету Міністрів України №306.
Згідно з пунктами 343.1, 343.2 та 343.3 статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.
Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.
Пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».
При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Отже, посадові особи податкових органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що зазначені нижче спірні періоди роботи позивача (служби) в органах митної служби відповідачем незаконно не зараховано у стаж його роботи на посадах державної служби: з 01.09.1993 до 03.09.1997, з 04.09.1997 до 31.05.2013, з 01.01.2014 до 01.05.2016.
За таких обставин, оскільки позивач станом на 01.05.2016 працював на посадах, які відносяться до посад державної служби, зокрема в органах Державної податкової служби та станом на цю дату мав понад 20 років стажу державної служби, та досяг на момент звернення із заявою встановленого віку для призначення такого виду пенсії, то відповідно позивач має право на переведення його на пенсію державного службовця за ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.
З огляду на викладене, рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 20.01.2026 №047150004384 є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
З огляду на наявність у позивача необхідного стажу державної служби 20 років, досягнення ним пенсійного віку, а також відповідності загального страхового стажу необхідному для призначення пенсії за віком у мінімальному розміру, в спірних правовідносинах дотримано умови для переведення позивача на пенсію відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ.
Отже, підлягають задоволенню вимоги щодо зобов`язання відповідача перевести з 13.01.2026 (дата звернення) ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати спірні періоди до стажу роботи позивача та перевести на пенсію державного службовця, суд зазначає таке.
Суд звертає увагу, що належним відповідачем в цій частині позовних вимог про зобов`язання зарахувати спірні періоди є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Аналіз положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії на підставі Закону України "Про державну сдужбу", визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо переведення позивача на пенсію державного службовця за віком є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
Таким чином, саме ГУ ПФУ в Харківській області має зарахувати спірні періоди позивачу до стажу роботи на посадах державної служби.
Відтак, в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області слід відмовити.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Враховуючи, що правило пропорційного стягнення судового збору при частковому задоволенні позову стосується тільки вимог майнового характеру, тоді як заявлений позов містить вимоги немайнового характеру, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1064,96 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Ідентифікаційний код: 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Ідентифікаційний код: 14099344, місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, буд. 3, під., 1, поверх, кімната 58) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.01.2026 №047150004384 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії - переході на пенсію згідно Закону України “Про державну службу” та врахуванні довідок про складові заробітної плати №7.5-22/1, №7.5 22/2 від 07.01.2026.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести з 13 січня 2026 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII та п.12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 07.01.2026 №7.5- 22/1 та від 07.01.2026 №7.5-22/2, виданих Південно-Східною митницею, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в митних органах з 01.09.1993 до 03.09.1997, з 04.09.1997 до 31.05.2013, з 01.01.2014 до 01.05.2016 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Ідентифікаційний код: 14099344, місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, буд. 3, під., 1, поверх, кімната 58).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон