Справа №569/5808/26
Провадження №2/752/10082/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року        м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів ,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Жилінська Тетяна Петрівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.
В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що заочним рішенням Рівненського міського суду від 05.12.2023 у справі №569/21247/23 з ОСОБА_1 було стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркредит фінанс» грошові кошти в сумі 31155 грн.
Приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Капустіною Дарією Анатоліївною було відкрито виконавче провадження НОМЕР_5 щодо примусовго вказаного рішення. 
В межах виконання вказаного рішення приватним виконавцем в межах виконавчих дій стягнуто з ОСОБА_1 кошти в сумі 31155 грн. та основну винагороду в розмірі 10% від суми стягнення в розмірі 3330,22 грн.
Постановою від 22.01.2025 виконавче провадження № НОМЕР_6 було закінчено, знято арешт з коштів боржника.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 17.04.2025 заочне рішення від 05.12.2023 у справі №569/21247/23 було скасовано частково, а суму стягнення зменшено з 31155 грн. до 9045 грн. 
Ухвалою Рівненського міського суду від 19.09.2025 у справі №569/21247/23 здійснено поворот виконання заочного рішення суду по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» да ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в порядку якого було стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 22110 грн.
Проте питання повернення основної винагороди приватного виконавця в межах процедури повороту виконання не вирішувалося. Оскільки остаточна сума стягнення за судовим рішенням становить 9045 грн., то належний розмір винагороди виконавця має складати 904,50 грн. (10% від 9045,00 грн.). Таким чином, різниця між фактично стягнутою сумою (3330,22 грн.) та належною сумою винагороди (904,50 грн.) становить 2425,72 грн.
Оскільки правова підстава для стягнення винагороди в частині суми 22110 грн. відпала внаслідок скасування рішення суду апеляційною інстанцією, кошти в сумі 2425,72 грн. утримуються відповідачем безпідставно.
Відповідачу була направлена вимога (претензія) від 04.02.2026 про повернення коштів, проте станом на день подання позову відповіді не отримано, кошти не повернуті.
Просила стягнути з приватного виконавця Капустіної Дарії Анатоліївни на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 2425,72 грн., судові витрати по справі покласти на відповідача.
05.05.2026 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Адвокат Ковальов В.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову.
Зазначив, що заочним рішенням Рівненського міського суду від 05.12.2023 у справі № 569/21247/23 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 31155 грн. та судові витрати в розмірі 2147,20 грн.
На підставі цього рішення (виконавчого листа) приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Капустіною Дарією Анатоліївною було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_6.
В межах даного виконавчого провадження НОМЕР_6 було винесено постанову від 21.06.2024 про стягнення з боржника основної винагороди виконавця в розмірів 10%.
Фактично рішення суду було виконане, заборгованість стягнена у повному обсязі (в т.ч. 3330,22 грн. основної винагороди приватного виконавця, а тому постановою від 22.01.2025 виконавче провадження закінчено.
Розмір основної винагороди (10%) приватний виконавець встановила відповідно Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою КМУ №643 від 08.09.2016 в редакції постанови КМУ №726 від 14.07.2021.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 17.04.2025 заочне рішення від 05.12.2023 було змінене, зменшена суму стягнення за кредитним договором з 31155 грн. до 9045 грн.
Це відбулось через три місяці після фактичного виконання попереднього рішення суду та закінчення виконавчого провадження. Відповідно про дану постанову приватний виконавець не знав в момент закінчення виконавчого провадження. Виконавчий лист ніхто не відзивав, а тому його було фактично виконано.
Приватний виконавець, що забезпечив повне фактичне виконання судового рішення, що на момент його виконання набрало законної сили та не було скасовано у встановленому законі порядку, отримує грошову винагороду. Дії приватного виконавця по стягненню винагороди у момент її стягнення відповідають обсягу його прав та обов`язків, вчинені відповідно до закону і права боржника не порушують.
Позивач обізнаний про постанову приватного виконавця від 21.06.2024 про стягнення з нього основної винагороди виконавця, однак її не оскаржив. Таким чином, постанова є чинною, основана винагорода стягнута правомірно, і підстава для її повернення не відпала.
Отже відсутні підстави стверджувати що приватний виконавець Капустіна Д.А. набула 3330,22 грн. основної винагороди та зберігає їх у себе як безпідставно набуте майно.
Просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі; стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 9500 грн., стягнути з відповідача в дохід державного бюджету недоплачений судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Представник позивача адвокат Жилінська Т.П. надала до суду відповідь на відзив, у якій зазаначила, що різниця між фактично стягнутою сумою основної винагороди та належною сумою винагороди (904,50 грн) має бути повернута позивачу.
Заперечила проти стягнення з позивача заявлених витрат на правову допомогу, розмір яких жодним чином не обґрунтований та не відповідають складності даної справи, а отже, їх розмір не розумний.
Представник відповідача адвокат Ковальов В.М. надав суду заперечення на відповідь на відзив, в обгрунтування якого зазначив, що позивач не тільки не спростував правову позиція відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Капустіною Д.А. 22.01.2025 закінчено виконавче провадження № НОМЕР_6 на підставі виконавчого листа №569/21247/23, виданого 23.04.2024, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» суми заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії в розмірі 31155 грн. та судових витрат в розмірі 2147,20 грн.
17.04.2025 постановою Рівненського апеляційного суду заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05.12.2023 було змінено, зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» суми заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії в розмірі 31155 грн. до 9045 грн.
19.09.2025 ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області допущено поворот виконання заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05.12.2023 у справі за позовом ТОВ «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В порядку повороту виконання заочного рішення вищезазначеної справи стягнуто з ТОВ «Укр кредит фінанс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 22110 грн.
04.02.2026 ОСОБА_1 направив приватному виконавцю Капустіній Д.А. вимогу (претензію) про повернення надмірно сплаченої основної винагороди у розмірі 2425,72 грн.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.04.2025.
Згідно з довідкою форми 5 ВЧ НОМЕР_2 від 29.04.2025 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно з положеннями ч. ч. 1. 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набутій або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Нормами ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Частиною 7 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Пунктом 12 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постанвою КМУ від 8 вересня 2016 р. № 643 зі змінами встановлено, що розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Здійснення особою захисту порушеного права шляхом застосування кондикційного позову можливе лише за умови наявності підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти).
При цьому, для правильного застосування ст.1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Судом встановлено, що відповідач здійснювала примусове виконання рішення заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05.12.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс»заборгованості в розмірі 31155 грн. та судових витрат в розмірі 2147,20 грн.
Після повного виконання судового рішення та стягнення з позивача винагороди приватного виконавця в розмірі 3330,22 грн., апеляційним судлм заочне рішення від 05.12.2023 було змінено, зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» суми заборгованості до 9045 грн.
В вересні 2025 року суд допустив поворот виконання заочного рішення від 05.12.2023 та стягнув з ТОВ «Укр кредит фінанс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 22110 грн.
Оскільки остаточна сума, яка підлягала стягненню з ОСОБА_1 , за рішенням суду становила 9045 грн., то належний розмір винагороди приватного виконавця має становити 904,50 грн., а решта коштів, які отримала відповідач понад зазначену суму безпідставно нею набуті.
Враховуючи, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів в розмірі 3330,22 грн. відпали, то оскільки заочне рішення, яке підлягало примусовому виконанню було змінене в частині суми заборгованості, з якої обраховувалась винагорода приватного виконавця, то суд приходить до висновку, що отримані відповідачем кошти у розмірі 2425,72 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 1064,80 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
Вимоги представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 9500 грн. задоволенню не підлягає, оскільки позов задоволений.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 2425 (дві тисячі чотириста двадцять п`ять) грн. 72 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 1064 (тисяча шістдесят чотири) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Рішення складене 22.06.2026.

Суддя         Ж. І. Кордюкова