Справа № 298/362/25 
Номер провадження 2/298/57/25

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року с-ще Великий Березний 
Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

Головуючого – судді Тарасевича П.П.,
при секретарі судового засідання Келешовчак І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань, в селищі Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

В позові йдеться про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача – ОСОБА_2 , який рахувався головою дворогосподарства в АДРЕСА_1 . Задалеко до цього, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати – ОСОБА_3 . У зв`язку з смертю ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, надвірних будівель та споруд, який знаходиться в АДРЕСА_1 . 

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом та особою, який вступив в управління спадковим майном. 12.10.2015 року секретарем Лютянської сільської ради Малик Н.Г., було посвідчено заповіт за реєстровим № 111, відповідно до якого померлий заповів в цілому все належне йому майно і все те, що буде належати йому на день смерті за законом і на що він матиме право, заповів позивачеві, своєму синові ОСОБА_1 .

Наявність майна підтверджується технічним паспортом виданого ТОВ «БАЙТ», а тому позивач просить визнати за ними, як спадкоємцем за заповітом та законом, право власності на зазначене нерухоме майно (в порядку спадкування).

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив такі задовольнити. 

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З виданого виконкомом Лютянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 31 жовтня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 67 років, про що 31 жовтня 2015 року складено відповідний актовий запис №28. Місце смерті: Україна, Закарпатська область, Великоберезнянський район, село Люта.

Крім того, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно 08 жовтня 2024 року, померла мати позивача – ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 20, а отже з моменту смерті зазначеного спадкодавця відкрилася спадщина на усе належне померлому під час життя майно згідно ст.1220 ЦК України.

З свідоцтва про народження виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де в графі «батько» зазначений померлий ОСОБА_2 , в графі «мати» померла ОСОБА_3 . 

Зі складеного померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , заповіту на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідченого секретарем Лютянської сільської ради Малик Н.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 111 від 20 жовтня 2015 року, вбачається, що перший заповів усе належне йому майно сину ОСОБА_1 (позивачу). 

З технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та зі зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , виданого ТОВ «БАЙТ» від 31.05.2024 р. № 4007 значиться ОСОБА_1 , який є замовником вказаної документації.

З довідки виданої Костринською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області від 07 жовтня 2024 року № 212, вбачається що померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , та був головою домогосподарства, разом з ним був зареєстрований та проживав син – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Разом з цим, відповідно до постанови приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Чурей А.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 січня 2026 року, позивачу ОСОБА_1 , було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючих документів на житловий будинок, не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку та відповідно право власності на вказаний житловий будинок ОСОБА_2 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не виникло. 

Також у зазначеній постанові вказано, що на житловий будинок, що спадкується та який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровано арешт 07.12.2012, реєстраційний номер обтяження: 13352350 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №35583923 від 07.12.2012 виданої відділом ДВС Свалявського РУЮ.

Відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 80704494 від 03 квітня 2025 року, спадкодавець ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) – інформація відсутня.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно роз`яснень, викладених в п.19 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.ст. 16, 328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зважаючи на викладені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування.

Одночасно, враховуючи те, що відповідно до постанови нотаріуса від 27.01.2026 на спірне майно накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №35583923 від 07.12.2012 виданої відділом ДВС Свалявського РУЮ, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що для того, щоб зареєструвати право власності, необхідно спочатку зняти арешт на майно через суд або виконавча служба.

Зокрема, у частині першій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Керуючись ст.ст. 2-8,13,19,76-82,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов – задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності у порядку спадкування за заповітом, за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком ОСОБА_2 , на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: Костринська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, місцезнаходження: індекс 89022, с. Кострино, 47 Ужгородського району Закарпатської області (код ЄДРПОУ 04350926). 

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст складено 06.05.2026.

Головуючий: Тарасевич П.П.