Справа №613/1363/25 Провадження № 2/613/89/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року        м.Богодухів 
Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Харченка С.М., за участю секретаря Мізяк М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
встановив:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, уточнивши її просить: виділити у власність ОСОБА_1 мікрохвильову піч вартістю 4000 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за різницю вартості поділеного майна у натурі у сумі 35350 грн. та поділу транспортного засобу на суму 20000 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп. 
Позов мотивує тим, що 13 жовтня 2018 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у Богодухівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис 110. Від шлюбу мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На початку липня 2025 року, після розладу в родині та прийняття рішення проживати окремо, вона разом з дитиною зібравши власні речі, переїхали від відповідача та почала мешкати окремо. За час спільного проживання та перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, нами було придбано майно, зокрема: кондиціонер марки «Saturn Віо» вартістю 7000 грн.; кінопроектор марки «Thundel» вартістю 8000 грн.; пральна машина марки «Vestfrost» - XMV 105 вартістю 8000 грн.; мікрохвильова піч марки вартістю 4000 грн.; сонячні панелі (автономна сонячна електростанція) вартістю 20000 грн.; піскоструминний пристрій (піскоструй) вартістю 15000 грн. 10.07.2025 під час перевезення речей та речей дитини, зі згоди відповідача ОСОБА_1 забрала пральну машину марки «Vestfrost» - XMV 105, тому спір щодо її поділу відсутній. Також за час спільного проживання для комфорту, зручностей та поліпшення житлових умов у січні 2024 року пожружжям було проведено ремонт у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . Всього на ремонтні матеріали було витрачено близько 50000 грн. За час спільного проживання подружжям також були обладнані у домоволодінні за вищевказаною адресою сонячні панелі (автономна сонячна електростанція) для економії сімейних витрат на електроенергію. Крім того, у 2024 роді за спільні кошти подружжям було придбано транспортний засіб марки ВАЗ-21114, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску.
В уточненій позовній заяві зазначила, що у порядку поділу спільного майна подружжя просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за частку у праві спільної сумісної власності транспортного засобу марки ВАЗ-21114, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, vin-код: НОМЕР_2 , згодна поділити за довідкою ТСЦ МВС яку надав відповідач у розмірі 40000. Поділити у натурі спільне майно подружжя, виділивши у власність ОСОБА_1 : мікрохвильову піч вартістю 4000 грн. Залишити у власності ОСОБА_2 : кондиціонер марки «Saturn Віо» вартістю 7000 грн, Кінопроектор вартістю 8000 та автономну сонячну електростанцію в яку входять: Сонячні панелі - 2 шт. вартістю 2000 грн та 3000 грн. Інвертор гібридний ANENJI вартістю 6000 грн. Аккумулятор RACING FORSE, тип - 140А, № 3140224312, придбаний 08.12.2022 вартістю 5800 грн.; акумулятор МONВАТ, тип 12V, придбаний 03.02.2023 вартістю 2550 грн., всього на 8350 грн., копії гарантійних талонів були додані до позову.- загальна вартість 19350грн; Піскоструйний пристрій вартістю 5000- який було придбано окремими елементами і зварено відповідачем, відео з його пробного запуску додаю до заяви -всього на загальну суму 39350грн. 
На стягнення коштів за ремонт житла не претендує.
Позивач – ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, відповідно до змісту якої просила розгляд справи проводити за її відсутності. Уточнену позовну заяву підтримує, просила задовольнити. Стягнути вказану в уточненій заяві грошову компенсацію в загальному розмірі 55 350 грн. та судові витрати у розмірі 1211,20 грн. Питання щодо виділення у власність мікрохвильової печі вартістю 4000 грн, просить не вирішувати, зазначила, що дане питання буде вирішене в позасудовому порядку.
Відповідач – ОСОБА_2 та його представник – адвокат Пономаренко П.О. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача надав заяву, відповідно до змісту якої заявлені в уточненій позовній заяві вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 55 350 грн., а також про відшкодування сплаченого позивачем судового збору в сумі 1211,20 грн. визнаються стороною відповідача в повному обсязі. Просив дану цивільну справу слухати та винести рішення по справі в їх з відповідачем відсутність.
У поданому відзиві на позовну заяву, зазначив, що автомобіль ВАЗ – 21114, 2008р. випуску дійсно був придбаний в період спільного проживання з позивачем, у зв`язку з чим не заперечує проти виплати позивачу компенсації у розмірі 20 000 грн та згоден компенсувати позивачу різницю вартості майна. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та сторони відповідача за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в межах заявлених вимог, з таких підстав.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , сторони по справі – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 13 жовтня 2018 року перебували у шлюбі (а.с.11).
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на 
праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).
Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 
Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.
При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розв`язуючи порушені в позові питання суд виходить із такого.
Згідно положень ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, з урахуванням викладеного в заяві визнання відповідачем уточнених позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню в даному судовому провадженні, так як суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за різницю вартості поділеного майна у натурі у сумі 35350 грн. та поділу транспортного засобу у сумі 20000 грн.
Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Частина 4 цієї статті передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Визнання позову відповідачем в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони обґрунтовані та законні.
Зважаючи на подану суду позивачем заяву від 28.05.2026 року, питання щодо виділення у власність ОСОБА_1 мікрохвильової печі вартістю 4000 грн. судом не вирішується.
Згідно із ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст.7,10,76,81, 82, 133,136,141, 244-245, 247, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України,суд,- 

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 грошову компенсацію вартості частки майна у загальній сумі 55 350 (п`ятдесят п`ять тисяч триста п`ятдесят) гривень. 

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок. 

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ