Номер провадження 2/754/3104/26
Справа №754/18079/24
РІШЕННЯ 
Іменем України

08 червня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва
у складі головуючої судді Гринчак О.І.,
за участю секретаря судових засідань Головач О.О.,
представниці позивача - Черкасової О.Ю. (присутньої у підготовчих засіданнях та судових засіданнях під час розгляду справи по суті),
розглянувши у судовому засіданні справу за позовною заявою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» до ОСОБА_1 , малолітньої ОСОБА_2 , треті особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право на проживання у службовій квартирі, та виселення зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення,
В С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача
Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , малолітньої ОСОБА_2 , треті особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, та з урахуванням позовної заяви в новій редакції від 11.04.2025 просить суд:
1. Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_1 та її неповнолітню дочку ОСОБА_2 такою, що втратила право користування службовою квартирою АДРЕСА_1 ;
2. Виселити ОСОБА_1 та її неповнолітню дочку ОСОБА_2 зі службової квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством в місті Києві» було створено комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва ».
Згідно з розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 99 від 01.03.2016 «Про закріплення на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» службового житла» однокімнатна квартира АДРЕСА_2 була передана з балансу КП по УЖГ «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» та закріплена за вказаним підприємством на праві господарського відання.
Рішенням ІІ сесії IX Київської міської ради від 23.03.2023 № 6277/6318 було перейменовано АДРЕСА_3 на ОСОБА_3 .
Наразі однокімнатна квартира АДРЕСА_1 не виключена із числа службових жилих приміщень.
ОСОБА_4 , як працювала в сфері УЖГ, ЖЕД-1306 на посаді двірник-наглядач, було видано ордер від 03 червня 1993 року № 1773 на право зайняття службового приміщення на період роботи на даній посаді, сім`я якої складається з 3 (трьох) осіб: ОСОБА_4 , її чоловік - ОСОБА_5 та дочка - ОСОБА_6 (нині прізвище - ОСОБА_6 ).
Ордер видано на підставі Розпорядження представника Президента України від 27 травня 1992 року № 147 та відповідно до ст. 122 ЖК України.
Відповідно до наявної інформації у підприємства ОСОБА_4 відпрацювала на даній посаді 4 роки з 1991 року по 23.01.1995 року. У трудових відносинах із комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва », ОСОБА_4 ніколи не перебувала.
Відповідно до інформації, наявної в Реєстрі територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та знята з реєстрації 09.02.2022, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва № 123828251 від 23.12.2024.
Станом на 23.12.2024 в Реєстрі територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ). Дата реєстрації: 16.06.1992. У трудових відносинах із комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва » ОСОБА_1 ніколи не перебувала та не перебуває.
Позивач подав позовну заяву в первинній редакції про виселення відповідача із додаванням Витягів реєстру територіальної громади за № 123814744 та № 123828251 від 23.12.2024, де містилася інформація, що дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знята за спірним місцем проживання 24.10.2024 за заявою законного представника - матері, що є відповідачем у справі.
Позивач скористався правом на захист своїх прав та інтересів, коли відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади міста Києва неповнолітніх дітей зареєстровано не було. Однак, тільки-но побачивши, що відкрилось провадження у даній справі, відповідачка знову зареєструвала свою дочку, 2017 р.н.
Відповідач намагається застосувати способи захисту сімейних прав, інтересів дитини з метою й надалі займати безпідставно службове житло.
Стислий виклад заперечень відповідача
Представниця ОСОБА_1 - ОСОБА_8 у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав:
- ОСОБА_1 вселена у службове житло як член сім`ї ОСОБА_4 , тому вона з цих підстав не підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення;
- у спірній квартирі Відповідач проживає зі своєю малолітньою дочкою, тому позбавлення їх місця проживання буде для них надмірним тягарем;
- задоволення позовних вимог призведе до порушення права відповідача на житло, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- відповідачка вселилася у спірну квартиру на законних підставах, тривалий час (більше двадцяти років) проживає у цьому житлі, яке надавалося у зв`язку із перебуванням її матері у трудових відносинах із комунальним підприємством, та воно є єдиним постійним місцем проживання для неї та її малолітньої доньки.
Пояснення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації
Представник Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надав письмові пояснення, в яких просить ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. 
При цьому у поясненнях йдеться про те, що ОСОБА_1 , не маючи трудових відносин з Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», не може набувати права користування зазначеним житлом, оскільки воно є службовим і призначене для працівників підприємства.
Повідомлення учасників справи
Всі учасники справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Під час розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
Відповідачка-1, яка є законним представником відповідачки-2, жодного разу до суду не з`явилися, повідомлялася про розгляд справи належним чином, що підтверджується судовими повістками, надісланими до електронного кабінету її представника, та на адресу, зареєстрованого місця проживання.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством в місті Києві» було створено комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва ».
Згідно з розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 99 від 01.03.2016 «Про закріплення на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» службового житла» однокімнатна квартира АДРЕСА_2 була передана з балансу КП по УЖГ «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» та закріплена за вказаним підприємством на праві господарського відання.
Рішенням Київської міської ради від 23.03.2023 № 6277/6318 було перейменовано АДРЕСА_3 .
Позивач вказує, що спірна однокімнатна квартира АДРЕСА_1 не виключена із числа службових жилих приміщень.
ОСОБА_4 , як працювала в сфері УЖГ, ЖЕД-1306 на посаді двірник-наглядач, було видано ордер від 03 червня 1993 року № 1773 на право зайняття службового приміщення на період роботи на даній посаді, а саме право зайняття 1 кімнати, загальною житловою площею 12,3 кв.м в квартирі АДРЕСА_2 . Ордер видано на підставі Розпорядження представника Президента України від 27 травня 1992 року № 147. В ордері вказано, що склад сім`ї з 3 (трьох) осіб: ОСОБА_4 , її чоловік - ОСОБА_5 та дочка - ОСОБА_6 (нині прізвище - ОСОБА_6 ).
Відповідно до наявної інформації у підприємства ОСОБА_4 відпрацювала на даній посаді 4 роки з 1991 року по 23.01.1995. У трудових відносинах із комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва » ОСОБА_4 ніколи не перебувала.
Відповідно до інформації, наявної в Реєстрі територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та знята з реєстрації 09.02.2022, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва № 123828251 від 23.12.2024.
Станом на 23.12.2024 в Реєстрі територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ). Дата реєстрації: 16.06.1992. У трудових відносинах із комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва » ОСОБА_1 ніколи не перебувала та не перебуває.
У спірній квартирі АДРЕСА_1 малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована 25.10.2018 та знята з реєстрації 24.10.2024, а потім повторно зареєстрована 21.01.2025. При цьому, позов у цій справі подано 26.12.2024 (підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва за № 127087297 від 04.03.2025).
Також у малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 у період з 20.01.2017 по 25.10.2018, та з 24.10.2024 по 21.01.2025 (підтверджується інформацією про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні).
Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є: батько - ОСОБА_9 , та матір - ОСОБА_10 (підтверджується актовим записом про народження № 79 від 14.01.2017, актовим записом про шлюб № 539 від 14.05.2024).
У висновку щодо розв`язання спору про визнання дитини такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення від 26.11.2025 № 102-5991 зазначено, що квартира АДРЕСА_1 процес приватизації не проходила та перебуває на праві господарського відання Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва». Під час візиту за вищезазначеною адресою двері працівнику Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації ніхто не відчинив. З відповіді, наданої школою І-ІІІ ступенів № 294 Деснянського району міста Києва малолітня ОСОБА_2 навчається в даному навчальному закладі з 1 вересня 2023 року та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . Дитина забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку. Мати дитини, ОСОБА_1 систематично підтримує зв`язок з класним керівником та цікавиться успіхами дитини. Працівник Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації неодноразово зв`язувалась з матір`ю дитини, ОСОБА_1 та її представником - ОСОБА_8 за номерами телефонів та просила з`явитись до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації для надання пояснень. Також матері дитини - ОСОБА_1 неодноразово направлялись листи за місцем її реєстрації із запрошенням до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. Проте мати дитини до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не з`являлась та свої пояснення не надавала. Батько дитини - ОСОБА_9 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Під час візиту за вищезазначеною адресою двері працівнику Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації ніхто не відчинив. Батьку ОСОБА_9 направлялося запрошення з проханням прибути до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації для надання пояснень по суті спору. Проте батько дитини до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не з`являвся та свої пояснення не надавав. Інформація про наявність або відсутність будь-якого іншого житла в дитини та/або її батьків на праві власності в Службі у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації відсутня. Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування вважає, що визнання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та виселення дитини з цієї квартири буде порушенням її житлових прав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна:
1) житлового будинку садибного типу, загальною площею: 55,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_5 ; дата реєстрації: 14.11.2025;
2) 3-кімнатної квартири, загальною площею: 96,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 ; дата реєстрації: 25.07.2013 (підтверджується відповіддю № 2805966 від 28.05.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).
Норми права та мотиви суду
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно з частинами першою, третьою статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частинами першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто непорушність права власності проявляється у тому, що правомірним буде визнане лише таке позбавлення права власності або обмеження у його здійсненні, яке відбувається у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Стаття 8 Конвенції стосується прав особливої важливості для особистості людини, її самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див., mutatis mutandis, рішення від 27 травня 2004 року у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» («Connors v. the United Kingdom»), заява № 66746/01, § 82).
ЄСПЛ неодноразово висловлювався щодо можливості виселення особи з житлового приміщення. Так, у рішенні від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 19009/04, § 41) ЄСПЛ вказав, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла.
Згідно з практикою ЄСПЛ втручання держави у право на житло є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснюється «згідно із законом», не переслідує легітимну мету - одну чи декілька з тих, що перелічені у пункті 2 вказаної статті, - чи не розглядається як «необхідне в демократичному суспільстві».
Формулювання «згідно із законом» не лише вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах та передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», § 43).
Житловий кодекс України втратив чинність, крім статей 31-42, 43-46, 47-49, 51-53, 57-60, 71, 72, 127-132-2 на підставі Закону № 4751-IX від 13.01.2026.
Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України (в редакції, чинній на момент видачі ордера) службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
За приписами ч. 1 ст. 122 ЖК України (в редакції, чинній на момент видачі ордера) на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.
Згідно з положеннями статті 124 ЖК України (в редакції, чинній до 15.02.2026) робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про основні засади житлової політики» службове житло, що належить до державного житлового фонду або житлового фонду територіальної громади, надається особам у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Припинення трудових відносин з особою (крім осіб з інвалідністю, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними службових обов`язків під час здійснення трудових відносин чи проходженням служби у суб`єкта надання службового житла, та деяких інших категорій осіб, передбачених законом) є підставою для припинення права користування службовим житлом та виселення з такого житла відповідно до законодавства у порядку, передбаченому договором оренди. Перелік категорій осіб, яким може надаватися службове житло з державного житлового фонду, визначається Кабінетом Міністрів України. Перелік категорій осіб, яким може надаватися службове житло з житлового фонду територіальної громади, визначається відповідним органом місцевого самоврядування. Перелік категорій осіб, які не можуть бути виселені із службового житла без надання іншого житла, визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Особливість права користування службовим житлом на підставі ордеру полягає, зокрема, у тому, що володільцем такого житла залишається його власник. Особа, яка користується службовим житлом, знає, що після припинення її правовідносин з роботодавцем вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення. До позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Службове житло надається особі тимчасово, допоки з роботодавцем, який надав це житло, її пов`язують трудові правовідносини. Після їх припинення службове житло має бути повернене роботодавцю для того, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники. Відтак, виселення особи зі службового житла після припинення трудових правовідносин із роботодавцем переслідує легітимну мету у розумінні статті 8 Конвенції (див. п. 31, 34, 61, 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).
У цій справі суд встановив, що ордер на зайняття службового приміщення від 03.06.1993 № 1773 був виданий матері відповідачки-1 (бабі відповідачки-2) - ОСОБА_4 , яка перебувала на посаді двірника-наглядача у сфері УЖГ, ЖЕД-1306, з 1991 року по 23.01.1995 (4 роки), у трудових відносинах з позивачем не перебувала ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_1 . Тому, правові підстави для користування вказаним майном припинилися.
КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» вказує, що існує нагальна потреба та суспільна необхідність для виселення відповідачів із спірної квартири, яка полягає в існуванні черги працівників, які можуть претендувати на заселення у службове житло. Але в силу того, що вільні житлові приміщення, які визначені як службові у підприємства - відсутні, то ці працівники мусять роками стояти в черзі на отримання службового житла, в той час як відповідач проживає у спірній квартирі, не маючи на те ніяких правових підстав.
Отже, виселення особи зі службового житла після припинення трудових правовідносин із роботодавцем переслідує легітимну мету у розумінні статті 8 Конвенції.
Принцип пропорційності у розумінні ЄСПЛ полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазначає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. 
Суд встановив, що ОСОБА_1  є власником нерухомого майна:
1) житлового будинку садибного типу, загальною площею: 55,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_5 ; дата реєстрації: 14.11.2025;
2) 3-кімнатної квартири, загальною площею: 96,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 ; дата реєстрації: 25.07.2013.
Дана обставина доводить те, що ОСОБА_1 та її дочка малолітня ОСОБА_2 мають інше приватне житло - 3-кімнатну квартиру, загальною площею: 96,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 , і втручання у право на повагу до житла - користування службовою 1-кімнатною квартирою АДРЕСА_1 не становитиме для них надмірного тягаря.
З огляду на зазначене, позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» до ОСОБА_1 , малолітньої ОСОБА_2 , треті особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право на проживання у службовій квартирі, та виселення зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення слід задовольнити.
Щодо судових витрат
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідачки-1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст. 2, 7, 10-13, 18, 76-83, 141, 258, 263, 265, 268, 353-355 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» до ОСОБА_1 , малолітньої ОСОБА_2 , треті особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право на проживання у службовій квартирі, та виселення зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання ОСОБА_1 та її малолітньої дочки ОСОБА_2 такими, що втратили право користування службовою квартирою АДРЕСА_1 .
Виселити ОСОБА_1 та її малолітню дочку ОСОБА_2 зі службової квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» (м. Київ, вул. Закревського, 15, код ЄДРПОУ 39605452, р/р НОМЕР_3 , в ТВБВ № 10026/066 АТ «Ощадбанк» МФО 322669) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 12 112,00 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», код ЄДРПОУ 39605452, місце знаходження: м. Київ, вул. Закревського, 15.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: невідомо, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .
Третя особа - Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, код ЄДРПОУ 37415088, місце знаходження: м. Київ, пр-т Червоної Калини, 29.
Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, код ЄДРПОУ 37501695, місце знаходження: м. Київ, проспект Червоної Калини, 21-Г.
Суд підписує повне рішення без його проголошення. Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України).
Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2026.
Суддя Деснянського
районного суду міста Києва        Оксана Гринчак