П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19338/24	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
31.01.2025 року;
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді – Єщенка О.В.
суддів – Крусяна А.В.
– Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 11.06.2024 №110 щодо притягнення старшого боцмана-командира відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 головного старшини ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана»;
визнати протиправним пункт ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) від 13.05.2024 №126 РС про звільнення головного старшини ОСОБА_1 , командира відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу військової частини НОМЕР_2 , з займаної посади і зарахування у розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади морської піхоти НОМЕР_4 корпусу морської піхоти командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України;
зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити не виплачене грошове забезпечення, премію та додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», згідно дисциплінарного стягнення «сувора догана», накладеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 11.06.2024 №110.
В обґрунтування позову зазначено, що у період з 01.04.2020 по 08.04.2022 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_5 на посаді судноводій. У зв`язку із встановленням захворювання, яке свідчить про непридатність до служби у плавскладі ВМС ЗСУ, позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_5 , з квітня 2022 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , де з квітня 2024 проходить військову службу на посаді старшого боцмана – командира відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу військової частини НОМЕР_6 .
13.05.2024 Командуванням ВМС ЗСУ видано розпорядження за №747/2/2323 щодо організації відбору із підпорядкованих військових частин, зокрема військової частини НОМЕР_2 , із числа осіб сержантського, старшинського, рядового складу, придатних для проходження військової служби за станом здоров`я, для їх подальшого переміщення до бойових військових частин морської піхоти, а саме нарощування боєздатності бойового потенціалу та відновлення боєздатності підрозділів морської піхоти, військової частини НОМЕР_7 . На підставі поданого командиром військової частини НОМЕР_2 Плану переміщення військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу на посади номенклатури призначення командувача ВМС ЗСУ, командувачем ВМС ЗСУ видано наказ (по особовому складу) від 13.05.2024 року за №126-РС, яким визначено звільнити з займаних посад та зарахувати у розпорядження командира НОМЕР_3 Окремої бригади морської піхоти 30 корпусу морської піхоти ВМС ЗСУ, серед інших, головного старшину ОСОБА_1 , старшого боцмана командира відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти (пункт 30).
Наказом Командувача ВМС ЗСУ від 13.05.2024 №126 РС визначено переміщення позивача до НОМЕР_3 окремої бригади морської піхоти ВМС ЗСУ.
Оспорюючи правомірність та обґрунтованість наказів відповідачів, позивач зазначає, що командир військової частини НОМЕР_2 перед переміщенням (включенням до Плану переміщення) позивача до бойової військової частини морської піхоти не здійснив дій щодо встановлення стану здоров`я військовослужбовця, не направив на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до служби у морській піхоті, не врахував наявний висновок ВЛК про непридатність позивача до служби у плавскладі ВМС Збройних Сил України.
Наполягає на тому, що в діях військовослужбовця відсутній склад дисциплінарного правопорушення, службовим розслідуванням не встановлено причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням позивачем обов`язків військової служби, а також ступеня його вини. Службове розслідування проведене неповно та не об`єктивно, без з`ясовування обставин, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, без урахування особи військовослужбовця та його попередньої поведінки, високих показників службової діяльності, а також відсутності за період проходження служби жодних дисциплінарних стягнень.
При цьому, оспорюваний наказ ВМС ЗСУ не містить жодної правової підстави, передбаченої пунктом 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, за яких військовослужбовець (позивач) міг бути направлений для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибув, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибув.
З огляду на неправомірність та необґрунтованість оспорюваних рішень відповідачів, позивач також зауважує на безпідставності позбавлення його частини грошового забезпечення і премії у відповідному періоді.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року адміністративний позо задоволено.
Суд взнав протиправним та скасував наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 11.06.2024 №110 щодо притягнення старшого боцмана-командира відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 головного старшини ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана».
Визнав протиправним пункт 30 наказу командувача ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) від 13.05.2024р. №126 РС про звільнення головного старшини ОСОБА_1 , командира відділення інженерних конструкцій Інженерно-технічного взводу військової частини НОМЕР_2 з займаної посади і зарахування у розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади морської піхоти НОМЕР_4 корпусу морської піхоти командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
Зобов`язав військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити утримані грошові кошти, які не були виплачені старшому боцману-командиру відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 головному старшині ОСОБА_1 згідно з накладеним дисциплінарним стягненням «сувора догана», а саме грошове забезпечення, премію та додаткову винагороду, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при переміщенні військовослужбовця до морської піхоти із військ забезпечення бойової діяльності має враховуватися ступінь придатності військовослужбовця до служби в морській піхоті. Встановлення на підставі висновку ВЛК непридатності позивача до служби у плавскладі ВМС ЗСУ є підставою для проведення медичного огляду з метою встановлення ступеню придатності до служби в морській піхоті.
У спірному ж випадку, на момент включення позивача до списків військовослужбовців, придатних до проходження служби в морській піхоті, у відповідача не було достовірних відомостей про придатність позивача для служби в такому роді військ. Натомість раніше діагностована хвороба позивача є підставою для визнання непридатним військовослужбовця до служби в морській піхоті.
Відтак, суд першої інстанції визначив, що включення позивача до списків військовослужбовців, придатних за станом здоров`я для проходження військової служби в морській піхоті відбулось необґрунтовано, без з`ясування усіх обставин, а саме без перевірки придатності позивача до служби в морській піхоті шляхом направлення для медичного огляду ВЛК, тому пункт 30 спірного рішення (наказу командувача ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) від 13.05.2024 №126 РС) слід визнати протиправним.
Встановлені у справі обставини щодо неправомірності включення позивача до списків військовослужбовців, придатних за станом здоров`я для проходження військової служби в морській піхоті, свідчать й про необґрунтованість та протиправність спірного рішення відповідача (наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 11.06.2024 №110) про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення військової частини. З наведеного суд першої інстанції виснував, що позбавлення позивача частини грошового забезпечення на підставі необґрунтованого дисциплінарного стягнення також відбулось безпідставно.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись не неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, Військова частина НОМЕР_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.
Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що на момент видання наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.05.2024 № 126-РС (по особовому складу) для виконання бойових завдань у складі підрозділів морської піхоти у відношенні позивача були відсутні документи про непридатність для проходження служби у складі морської піхоти. Поряд з цим, направлення підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби є правом прямих начальників від командира окремої частини, йому рівних та вище, яке також реалізується виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.
У спірному випадку, позивач усвідомлено відмовився виконувати накази командира, самовільно залишив військову частину, тому притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також позбавлення позивача у відповідному періоді частини грошового забезпечення відбулось правомірно та обґрунтовано.
Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись не неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.
Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, на момент видання спірного рішення (наказу командувача ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) від 13.05.2024 №126 РС) позивач не проходив військову службу на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті ВМС Збройних Сил України, водолазів, лікарів-фізіологів, тому у відношенні нього не підлягав проведенню позачерговий медичний огляд ВЛК. Поряд з цим, прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.
Апелянт акцентує увагу на те, що Графою 2 Таблиці додаткових вимог до стану здоров`я «Б» (ТДВ) Додатку 3 Положення №402 визначається саме не придатність до військової служби на підводні човни, надводні кораблі ВМС ЗС України. В свою чергу придатність до частин та підрозділів спеціального призначення, високомобільних військ, морської піхоти, повітрянодесантних частин, Державної прикордонної служби України, частин та підрозділів спеціального призначення МВС України визначається Графою 1 Таблиці додаткових вимог до стану здоров`я «Б» (ТДВ) Додатку 3 Положення №402. У висновку ВЛК, датованому 2021 року, визначена непридатність позивача до служби у плавскладі ВМС ЗСУ, поряд з тим не встановлена непридатність позивача до служби у морській піхоті. Також, постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби є чинною протягом дванадцяти місяців з моменту проведення медичного огляду.
У тому числі, апелянт зауважує на тому, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до провадження уточнену позовну заяву позивача, яка, в порушення вимог статті 47 КАС України, фактично одночасно змінює і предмет і підстави позову.
У відзивах на апеляційні скарги ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянтів, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення. Заперечуючи проти обґрунтованості доводів та вимог апелянтів, позивач зазначає, що військова частина НОМЕР_2 перед переміщенням військовослужбовця до бойової військової частини морської піхоти була зобов`язана направити військовослужбовця на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до служби у морській піхоті. Поряд з тим, наявні ж у розпорядженні відповідача матеріали достеменно свідчили про непридатність позивача до несення служби, серед іншого, у морській піхоті. Служба в морській піхоті вимагає вищий ступінь придатності, оскільки особа може бути визнана придатною до військової служби у військах із забезпечення бойової діяльності однак непридатною до служби в морській піхоті. Відповідно при переміщенні військовослужбовця до морської піхоти із військ забезпечення бойової діяльності має враховуватися ступінь придатності військовослужбовця до служби в морській піхоті. Обов`язок щодо відбору військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу військової частини НОМЕР_2 придатних для проходження військової служби за станом здоров`я для їх подальшого переміщення до бойових військових частин морської піхоти та персональну відповідальність за якість відбору покладено на командира цієї військової частини. Отже, позивач не може нести відповідальність за дії/ бездіяльність командира військової частини, який не забезпечив та не вжив заходів для встановлення придатності за станом здоров`я, та, з метою переміщення до бойових військових частин морської піхоти, протиправно здійснив відбір до списку осіб, придатних для проходження військової служби за станом здоров`я. У спірному випадку позивач не допускав самовільне залишення військової частини, адже протягом дня перебував на території Практичної гавані протягом робочого (навчального) часу, протилежного службовим розслідуванням не встановлено. В діях військовослужбовця відсутній склад дисциплінарного правопорушення, службовим розслідуванням не встановлено причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням позивачем обов`язків військової служби, а також ступеня вини.
Реалізація позивачем права на звернення із цим позовом, у тому числі щодо зміни підстав та предмету позову, відбулось з дотриманням вимог статті 47 КАС України, у мірі надходження заяв по суті справи від інших учасників справи та наданих доказів, що стосуються дійсних обставин справи. Позивач зауважує на тому, що судом першої інстанції повно та об`єктивно вирішено справу, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 з 01.04.2020 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_5 за контрактом на посаді судноводія.
Згідно Свідоцтва про хворобу від 23.12.2021 за №23, ОСОБА_1 , на підставі статті 4-г графи ІІ Розкладу хвороб та графи 2 Таблиці «Б» додаткових вимог, визнаний непридатним до служби у плавскладі ВМС ЗСУ, придатним до військової служби (розділ 13 Свідоцтва).
Наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 08.04.2022 №92 ОСОБА_1 з 08 квітня 2022 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 09.04.2022 №89 ОСОБА_1 , призначений наказом командувача ВМС ЗСУ від 29.03.2022 №29-РС на посаду старшого взводу охорони роти військової частини НОМЕР_2 , з 09 квітня 2022 зарахований до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 05.01.2023 №2-РС ОСОБА_1 звільнений із займаної посади та призначений до цієї самої бази цих самих сил на посаду старшого боцмана – командиром відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу.
13.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслано на адресу військової частини НОМЕР_2 розпорядження за №747/2/2323 щодо організації відбору із підпорядкованих військових частини із числа осіб сержантського, старшинського, рядового складу, придатних для проходження військової служби за станом здоров`я із розрахунку 70 осіб, для їх подальшого переміщення до бойових військових частин морської піхоти. 
13.05.2024 військовою частиною НОМЕР_2 направлено на адресу Кадрового центру Військово-Морських Сил Збройних Сил України списки відібраних військовослужбовців, які придатні для проходження військової служби за станом здоров`я, у вигляді пропозицій до Плану переміщення, до якого включено ОСОБА_1 .
Наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.05.2024 №126-РС, відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, ОСОБА_1 звільнений із займаної посади та зарахований у розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_5 (пункт 30 наказу).
14.05.2024 командиром інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_2 подано на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 рапорт. У рапорті повідомлено, що 13.05.2024 о 10:00 командира відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 головного старшину ОСОБА_1 про необхідність передачі наряду іншому військовослужбовцю, здачі зброї до збройової кімнати та готовності до 12:00 прибути з речами та засобами захисту до військового містечка НОМЕР_8 у зв`язку з переведенням до іншої військової частини відповідно до наказу ВМС ЗСУ. Головний старшина ОСОБА_1 здав зброю до збройової кімнати, залишив територію військової частини та до 18:00 не з`явився у визначеному місці, допустивши таким чином самовільне залишення військової частини та не виконав наказ командувача ВМС ЗСУ. При цьому, головний старшина ОСОБА_1 проігнорував накази щодо негайного прибуття на територію військової частини, посилаючись на незаконність наказу командувача ВМС ЗСУ щодо його переведення до іншої військової частини та наявність висновку військово-лікарської комісії від 28.12.2021 №2568 про непридатність до служби у плавскладі ВМС ЗСУ.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 15.05.2024 №135, на підставі рапорту командира інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 від 14.05.2024, з метою уточнення причин і умов, а також встановлення ступеня вини командира відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_2 головного старшини ОСОБА_4 за фактом самовільного залишення території військової частини та відмови від виконання наказу командувача ВМС ЗСУ, призначено службове розслідування.
11.06.2024 командиром інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 капітаном-лейтенантом ОСОБА_2 затверджено Акт службового розслідування.
Згідно Акту службового розслідування, 13.05.2024 о 10:00 командир інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 капітан-лейтенант ОСОБА_5 , серед інших військовослужбовців, повідомив старшого боцмана - командира відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 головного старшину ОСОБА_1 , який на той час заступив в наряд черговим боцманом по Практичній гавані, про необхідність передачі наряду іншому військовослужбовцю, здачі зброї до збройової кімнати та готовності до 12:00 прибути з речами та засобами захисту до військового містечка № НОМЕР_8 у зв`язку зі звільненням з займаної посади та зарахуванням у розпорядження командира військової частини НОМЕР_7 ( НОМЕР_9 ) відповідно до наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.05.2024 № 126-РС (по особовому складу) для виконання бойових завдань у складі підрозділів морської піхоти.
Головний старшина ОСОБА_1 здав зброю до збройової кімнати, залишив територію військової частини та до 12:00 13.05.2024 не з`явився у визначеному місці, а прибув до місця несення служби о 08:00 14.05.2024, допустивши таким чином самовільне залишення військової частини протягом 1 дня та не виконання наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
При цьому головний старшина ОСОБА_1 проігнорував накази командира інженерно-технічної роти щодо негайного прибуття на територію військового містечка № НОМЕР_8 для відправки в складі групи військовослужбовців до іншої військової частини, посилаючись на незаконність наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України щодо його переведення до іншої військової частини та надав електронну копію свідоцтва про хворобу №23, виданого за результатами медичного огляду з метою визначення придатності до служби на надводних кораблях, з висновком військово-лікарської комісії від 28.12.2021 №2568 про непридатність до служби у плавскладі Військово-Морських Сил Збройних Сил України та придатність до військової служби.
Згідно відібраних пояснень командира інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 капітана-лейтенанта ОСОБА_5 , він, 14.05.2024, у присутності свідків: головного старшини інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 майстер- старшини ОСОБА_6 та техніка служби захисту інформації в автоматизованих системах військової частини НОМЕР_2 старшини 2 статті ОСОБА_7 , в приміщенні КПП №3 на території Практичної гавані зачитав головному старшині ОСОБА_1 наказ Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.05.2024 №126-РС (по особовому складу) та після прочитання запитав останнього чи усвідомлює він сутність наказу та кримінальну відповідальність за його невиконання. На задане питання ОСОБА_1 відповів, що усвідомлює. Далі головному старшині ОСОБА_1 було запропоновано особисто ознайомитись з текстом наказу та поставити відмітку про ознайомлення, що той і зробив, на сторінці 4 під п. 30 з інформацією про його прізвище ім`я та посаду, власноручно вчинивши запис наступного змісту: «ознайомлений, підпис, прізвище. 14.05.2024 17:30». Одночасно, у присутності свідків, головний старшина ОСОБА_1 висловив незгоду з наказом та відкрито відмовився його виконувати, посилаючись на те, що він за станом здоров`я не може виконувати завдання в підрозділах морської піхоти. Ознайомлення ОСОБА_1 з наказом відбулось 14.05.2024 тому, що ОСОБА_1 не виконав наказ прибути 13.05.2024 о 12:00 до військової частини з речами для відправлення до іншої військової частини. Таким чином, ОСОБА_1 допустив самовільне залишення військової частини з 13.05.2024 до 14.05.2024.
У відібраних поясненнях головний старшина інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 майстер-старшина ОСОБА_6 та технік служби захисту інформації в автоматизованих системах військової частини НОМЕР_2 старшина 2 статті ОСОБА_7 підтвердили інформацію, викладену в поясненні командира інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 капітана-лейтенанта ОСОБА_8 .
Згідно відібраних пояснень, старший боцман - командир відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 головний старшина ОСОБА_1 підтвердив, що 13.05.2024, перебуваючи в наряді черговим боцманом по Практичній гавані він отримав наказ командира інженерно-технічної роти капітана-лейтенанта ОСОБА_9 передати наряд іншому військовослужбовцю, здати зброю та з речами прибути до військової частини для відправлення у складі групи, разом з іншими військовослужбовцями, до іншої військової частини відповідно до наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Також він підтвердив надання командиру інженерно-технічної роти ОСОБА_10 електронної копії свідоцтва про хворобу №23 з висновком військово-лікарської комісії від 28.12.2021 №2568 та те, що отримав повторний наказ прибути до 15:45 до військового містечка № НОМЕР_8 . Далі, в своєму поясненні, головний старшина ОСОБА_1 підтвердив свою відмову від виконання наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України посилаючись на висновок військово-лікарської комісії та висловив намір оскаржувати його в суді.
Врахувавши встановлені під час службового розслідування обставини, особу військовослужбовця, у тому числі його посаду, період проходження військової служби, наявність/відсутність дисциплінарних стягнень, причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась, Комісія визначилась, що за порушення вимог статей 11, 16 та 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовцю військової служби за контрактом, головному старшині ОСОБА_1 слід оголосити сувору догану.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 11.06.2024 №110, на підставі Акту службового розслідування, за порушення вимог статей 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старшому боцману – командиру відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 головному старшині ОСОБА_1 оголошено сувору догану.
Доповідь командира військової частини НОМЕР_2 по факту не виконання військовослужбовцем ОСОБА_1 наказу командувача військово-Морських Сил Збройних Сил України 27.06.2024 скеровано для розгляду до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.07.2024 №191 ОСОБА_1 у червні 2024 року припинено виплату грошового забезпечення з 14.05.2024 за самовільне залишення військової частини на підставі дисциплінарного стягнення – сувора догана та з 15.05.2024 поновлено виплату грошового забезпечення, не виплачено премію і додаткову винагороду, передбаченому Постановою №168.
Поряд з цим, 19.06.2024 командиром військової частини НОМЕР_2 видано ОСОБА_1 направлення на медичний огляд та освідчення військово-лікарською комісією на предмет визначення придатності до проходження військової служби у морській піхоті.
Згідно Довідки гарнізонної військово-лікарської комісії №2, оформленої 18.07.2024 за №844, ОСОБА_1 , на підставі статті 4-в графи ІІ Розкладу хвороб, графи 3 ТДВ, непридатний до служби в морській піхоті, придатний до військової служби.
Наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.09.2024 №234-РС, серед іншого, скасовано як нереалізований пункт 30 наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.05.2024 №126-РС про зарахування ОСОБА_1 у розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади морської піхоти Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 31.10.2024 №317 старшого боцмана – командира відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача ВМС ЗСУ від 30.10.2024 №279-РС на посаду сержанта резерву військової частини НОМЕР_10 ( НОМЕР_9 ), з 31 жовтня 2024 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Не погоджуючись із правомірністю рішень відповідачів (наказів від 13.05.2024 №126 РС та від 11.06.2024 №110), у тому числі посилаючись на необґрунтованість та безпідставність цих рішень, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Враховуючи, що в апеляційних скаргах не ставилось питання про розгляд справи за участю сторін, а також необґрунтованість доводів позивача про розгляд справи з повідомленням сторін, достатність наявних в матеріалах справи доказів та відсутність необхідності у заслуховуванні усних пояснень учасників, колегія суддів вважає за можливе продовжувати розгляд справи у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації введено на всій території України воєнний стан з 5:30 год. 24 лютого 2022 року, який діє на даний час.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, яким також регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Згідно пункту 10 Положення №1153/2008 військовослужбовці можуть бути направлені для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - інші військові формування) з виключенням їх зі списків особового складу Збройних Сил України, а військовослужбовці інших військових формувань можуть бути прийняті до Збройних Сил України із зарахуванням їх до списків особового складу Збройних Сил України.
Пунктом 12 Положення №1153/2008 передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 110 Положення №1153/2008 (в редакції на час спірних правовідносин) переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.
Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється:
між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування;
між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України;
між військовими частинами видів, родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України.
Форма та порядок надання клопотання визначаються Міністерством оборони України.
Переміщення осіб офіцерського складу між видами Збройних Сил України, з`єднаннями, військовими частинами та оперативними командуваннями, здійснюється наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування, крім посад, що належать до повноважень вищої посадової особи.
Призначення на посади, що належать до номенклатури посад нижчої посадової особи, здійснюється наказами тих командирів (начальників), до номенклатури призначення яких належать посади, з яких переміщуються військовослужбовці.
Згідно пункту 112 Положення №1153/2008 військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Слід враховувати, що відповідно до пункту 82 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється, зокрема, у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану (підпункт 6).
Пунктом 257 Положення №1153/2008 передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
В контексті спірних правовідносин слід враховувати, що відповідно до пункту 1.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 року №402 (в редакції на час спірних правовідносин) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно пункту 6.1 Положення №402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.
Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за №438/16454.
У пункті 9.7 глави 9 розділу ІІ Положення №402 (в редакції на час видачі Свідоцтва від 28.12.2021) передбачалось, що у разі визнання військовослужбовця непридатним до служби на підводних човнах ВЛК визначає придатність його до служби у плаваючому складі ВМС Збройних Сил України. У разі визнання військовослужбовця непридатним до служби у плавскладі ВМС Збройних Сил України ВЛК вирішує питання про придатність його до військової служби.
У пунктах 9.3, 9.6, 9.7 глави 9 розділу II Положення №402 (в редакції на час спірних правовідносин) передбачено, що у мирний час медичний огляд водолазів, кермових сигнальників, штурманських електриків, торпедних електриків, торпедистів, гідроакустиків, радіотелеграфістів, радіометристів підводних човнів, гідроакустиків та радіотелеграфістів надводних кораблів, а також кермових та операторів центрального поста керування кораблів та катерів на повітряній подушці для визначення придатності до роботи за військовою спеціальністю проводиться раз на 12 місяців за графами Розкладу хвороб та ТДВ.
В особливий період медичний огляд осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, проводиться раз на 24 місяці за графами Розкладу хвороб та ТДВ залежно від військового звання.
У разі визнання військовослужбовця непридатним до служби на підводних човнах ВЛК визначає придатність його до служби на надводних кораблях, морській піхоті ВМС Збройних Сил України. У разі визнання військовослужбовця непридатним до служби на підводних човнах, надводних кораблях, морській піхоті ВМС Збройних Сил України ВЛК вирішує питання про придатність його до військової служби.
Позачерговий медичний огляд військовослужбовців, які проходять службу на підводних човнах, у морській піхоті, лікарів-фізіологів проводиться за рішенням командира військової частини на підставі висновку лікаря військової частини або закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України. Огляду підлягають також військовослужбовці, які надходять з інших родів військ, з ВВНЗ, з курсів удосконалення, а також поповнення та особи, призвані із запасу, резервісти.
Згідно пункту 20.3 глави 20 розділу II Положення №402 (в редакції на час спірних правовідносин) при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови, зокрема, такого змісту: "Непридатний" до служби на підводних човнах, надводних кораблях, морській піхоті ВМС Збройних Сил України, морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, водолазом, водолазом-глибоководником, акванавтом, підрозділах спеціального призначення.
Пунктом 22.12 глави 22 розділу II Положення №402 (в редакції на час спірних правовідносин) передбачено, що постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду.
Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд враховує, що наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.05.2024 №126-РС позивач був звільнений із займаної посади та зарахований у розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_5 (пункт 30 наказу).
Оспорюваний наказ прийнятий на виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо організації відбору із підпорядкованих військових частини із числа осіб сержантського, старшинського, рядового складу, придатних для проходження військової служби, а отже поширювався на позивача. Як свідчать обставини, на момент видання оспорюваного наказу позивач визнаний придатним для проходження військової служби та не визнаний непридатним до військової служби у частинах і підрозділах морської піхоти.
ІНФОРМАЦІЯ_6 про хворобу від 23.12.2021 за №23 є реалізованим під час вирішення питання щодо можливості проходження позивачем військової служби в плавскладі Військово-Морських Сил Збройних Сил України та виключення позивача у квітні 2022 зі списків особового складу відповідної частини і вибуття для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .
Повторюючись, слід зауважити на тому, що у відношенні позивача на момент видання оспорюваного наказу (13.05.2024) відсутній висновок ВЛК про непридатність до військової служби у частинах і підрозділах морської піхоти, натомість такий (висновок ВЛК) оформлений 18.07.2024, чим спростовується неправомірність цього спірного рішення відповідача.
Поряд з тим, слід також враховувати, що за змістом вищенаведених приписів Положення №402 медичному огляду щодо визначення придатності до служби у морській піхоті підлягають військовослужбовці, які надходять з інших родів військ, а також поповнення, тобто після прибуття чи поповнення.
Підсумовуючи, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що наказ Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.05.2024 №126-РС на момент його видання є необґрунтованим та неправомірним.
В контексті спірних правовідносин, слід також враховувати, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно частин 2, 3 вказаної статті Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII проходження військової служби здійснюється, у тому числі:
громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року №548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, у тому числі свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.
Згідно статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року №548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року №548-XIV передбачено, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Також, статтями 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року №548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV.
За визначенням, наведеним у статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Згідно статей 2, 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна досягається, зокрема, шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Згідно статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Статтею 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Відповідно до статей 45, 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, сувора догана;
За правилами статті 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Відповідно до статей 84, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Згідно статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
В контексті спірних правовідносин слід також враховувати, що механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерством оборони України від 07.06.2018 року №260.
Згідно пункту 15 Порядку від 07.06.2018 року №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
У пункті 17 розділу І Порядку від 07.06.2018 року №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Порядок преміювання військовослужбовців врегулюваний розділом XVI Порядку від 07.06.2018 року №260.
Пунктами 1, 3 розділу XVI Порядку від 07.06.2018 року №260 передбачено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
Також, пунктом 5 розділу XVI Порядку від 07.06.2018 року №260 передбачено, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках, зокрема, за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Виходячи з обставин справи, колегія суддів враховує, що факт не виконання позивачем наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.05.2024 №126-РС підтверджується матеріалами службового розслідування та фактично не заперечується позивачем.
Поряд з тим, доводи позивача про перебування ним на території частини, не допустивши самовільне залишення частини спростовуються тим, що до 12:00 13.05.2024 позивач передав наряд іншому військовослужбовцю, здав зброю до збройової кімнати. Однак, до 12:00 13.05.2024 не з`явився у визначеному командиром місці, прибувши до місця несення служби о 08:00 14.05.2024.
Колегія суддів звертає увагу на те, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду командиром військової частини враховано характер та обставини вчинення позивачем правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби.
Таким чином, факт дисциплінарного проступку є доведеним, а наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення винесений на підставі результатів повного та об`єктивного службового розслідування, тому є правомірним та підстави для скасування цього рішення відповідача відсутні.
Відповідно, встановлені у справі обставини та вищенаведені положення Порядку №260 свідчать, що позбавлення позивача частини грошового забезпечення у спірному періоді відбулось за наявності правових підстав.
Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на необґрунтованість доводів апелянта про те, що прийняття судом першої інстанції уточненого позову відбулось з порушенням вимог статті 47 КАС України, адже така заява по суті справи подана позивачем з метою реалізації процесуальних прав та у встановлений законом строк.
Враховуючи викладене, оскільки судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв