ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Адреса: вул. Коцюбинського, 2а, м. Ужгород, 88605 
e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua
вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Рішення

19 червня 2026 р. м. Ужгород Справа №907/382/25 

За позовом Акціонерного товариства “Сенс Банк”, м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України”, м. Київ в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України”, м. Ужгород Закарпатської області
про визнання протиправними дій посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” зі складання Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025;
- визнання протиправним рішення комісії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” від 25.02.2025 про повне задоволення Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025;
- скасування акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на суму 300 964,60 грн,

Суддя господарського суду – Пригара Л.І.
Секретар судового засідання – Мартон М.М.

представники:
Позивача(в режимі відеоконференції) – Слободян В.М., адвокат, довіреність 
№025975/26 від 15.04.2026
Відповідача – не з`явився

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Акціонерним товариством “Сенс Банк”, м. Київ заявлено позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України”, м. Київ в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України”, м. Ужгород Закарпатської області про визнання протиправними дій посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” зі складання Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025; визнання протиправним рішення комісії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” від 25.02.2025 про повне задоволення Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025; скасування акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на суму 300 964,60 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17.04.2025 відкрито провадження у справі №907/382/25 в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.05.2025. Явку уповноважених представників сторін у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачу, а доказів надіслання – суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачу строк на надання суду та відповідачу відповіді на відзив у порядку ст. 165 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву.
У підготовчому засіданні 14.05.2025 судом за участю уповноважених представників сторін проголошувалась перерва до 03.06.2025.
Ухвалами суду від 03.06.2025, 19.08.2025 та 10.09.2025 підготовчі засідання у справі відкладались з підстав, наведених в ухвалах суду.
У підготовчих засіданнях 07.10.2025 та 05.11.2025 судом за участю уповноважених представників сторін проголошувались перерви.
Ухвалою суду від 18.11.2025 підготовче засідання у справі відкладалось з підстав, наведених в ухвалі суду.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.12.2025 закрито підготовче провадження у справі №907/382/25 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 03.02.2026. Явка уповноважених представників сторін у судове засідання визнана судом на власний розсуд. 
Ухвалою суду від 03.02.2026 у справі №907/382/25 у судовому засіданні оголошено перерву до 05.03.2026.
Ухвалою суду від 05.03.2026 судове засідання у справі №907/382/25 призначено на 21.04.2026.
У судових засіданнях 21.04.2026 та 19.05.2026 судом за участю уповноважених представників сторін оголошувалися перерви. 
Поданою через підсистему “Електронний суд” заявою б/н від 16.06.2025 (вх. №02.3.1-02/5897/25 від 16.06.2025) представниця відповідача просить суд здійснити розгляд справи за відсутності уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” за наявними у справі матеріалами.
У судовому засіданні 16.06.2026 суд проголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення до 19.06.2026.
У судове засідання 19.06.2026 на проголошення судом скороченого (вступної та резолютивної частини) рішення у справі №907/382/25 уповноважені представники учасників спору не з`явилися.
За змістом частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ 

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА 

Представник позивача просить задоволити позовні вимоги повністю, покликаючись на те, що рішення комісії Оператора ГРМ про задоволення Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025 та здійснення донарахування вартості необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу є протиправним, оскільки прийняте без належних правових підстав, із порушенням вимог Кодексу газорозподільних систем, постанови Кабінету Міністрів України №440 від 07.04.2023 та встановленої процедури розгляду акта про порушення. 
Зокрема, представник позивача зазначає, що працівниками Оператора ГРМ у період опалювального сезону без попереднього повідомлення, погодження із власником засобу вимірювальної техніки та банком як користувачем приміщення було ініційовано демонтаж лічильника для проведення його повірки та складено Акт про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025 щодо пропущення строку періодичної повірки. На думку представника позивача, такі дії суперечать постанові Кабінету Міністрів України № 440, якою передбачено проведення повірки лічильників після закінчення опалювального періоду, а тому сам факт ініціювання демонтажу засобу вимірювальної техніки під час опалювального сезону є неправомірним. 
На переконання представника позивача, рішення комісії не відповідає вимогам Кодексу газорозподільних систем, оскільки після проведення повірки уповноваженим органом засіб вимірювальної техніки було визнано придатним до застосування та таким, що відповідає вимогам ДСТУ 9035:2020. За твердженням представника позивача, положення підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачають застосування спеціального порядку визначення обсягу спожитого природного газу лише за умови встановлення непридатності лічильника до застосування, тоді як у цьому випадку така обставина відсутня. 
За доводами представника позивача, сам по собі пропуск строку періодичної повірки без встановлення непридатності засобу вимірювальної техніки не утворює достатньої правової підстави для зміни режиму нарахування обсягів природного газу та здійснення відповідного донарахування. 
Крім того, як вказує представник позивача, при прийнятті оскаржуваного рішення комісія посилалася на додаткові матеріали, які не були надані представнику Банку для ознайомлення, попри відповідне клопотання під час засідання комісії. Одночасно представник позивача наголошує на неналежному повідомленні споживача про виявлені порушення, неврахуванні його пояснень та заперечень під час прийняття рішення, що, на його думку, свідчить про порушення принципів об`єктивності, змагальності та належної процедури розгляду акта про порушення. 
Представник позивача зазначає, що виникнення спірної ситуації стало наслідком неналежного виконання оператором ГРМ своїх обов`язків за договором на технічне обслуговування системи газопостачання №Дог/ЗФ/100-5852-24 від 08.08.2024, оскільки відповідач, здійснюючи технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи газопостачання, був зобов`язаний своєчасно інформувати споживача про виявлені порушення, надавати відповідні акти, визначати строки їх усунення та забезпечувати виконання вимог Порядку технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання, затвердженого наказом Міністерства енергетики України №292. В свою чергу, невиконання відповідачем зазначених обов`язків, на думку представника позивача, унеможливило своєчасне усунення обставин, пов`язаних із проведенням повірки лічильника, та безпосередньо призвело до складання акта про порушення і подальшого донарахування вартості необлікованого природного газу. 
ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА 

За змістом поданого через підсистему “Електронний суд” відзиву на позовну заяву б/н від 13.05.2025 (вх. №02.3.1-02/4593/25 від 03.05.2025) представниця відповідача заперечує проти задоволення позову та зазначає, що позовні вимоги АТ “Сенс Банк” ґрунтуються на помилковому розумінні позивачем правового регулювання відносин на ринку природного газу, насамперед положень Кодексу газорозподільних систем, а тому не мають належного нормативного підґрунтя. 
На думку представниці відповідача, спірні правовідносини врегульовані Законом України “Про ринок природного газу”, Кодексом газорозподільних систем та Типовим договором розподілу природного газу, до умов якого позивач приєднався шляхом подання заяви-приєднання від 01.01.2024, а відтак прийняв на себе обов`язок дотримуватися вимог зазначених нормативних актів і нести встановлену ними відповідальність за їх порушення. 
Представниця відповідача наголошує, що відповідно до умов договору розподілу природного газу та положень Кодексу ГРМ саме на споживача покладено обов`язок забезпечувати належний технічний стан комерційного вузла обліку природного газу, здійснювати контроль за строками міжповірочних інтервалів засобів вимірювальної техніки, своєчасно організовувати їх періодичну повірку та забезпечувати безперешкодний доступ представників оператора ГРМ до вузла обліку для проведення необхідних перевірок. Невиконання цих обов`язків, як зазначає представниця відповідача, тягне за собою правові наслідки, прямо передбачені Кодексом ГРМ та договором розподілу природного газу. 
За доводами представниці відповідача, строк періодичної повірки лічильника газу Самгаз, типу G-4, заводський №2762589 сплив 29.06.2024, що підтверджується протоколом повірки від 29.06.2016, тоді як позивач не забезпечив своєчасного проведення чергової повірки зазначеного засобу вимірювальної техніки.
Як зазначає представниця відповідача, під час обстеження вузла обліку 07.01.2025 представниками оператора ГРМ на об`єкті споживача було виявлено порушення, яке відповідно до підпункту 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ кваліфікується як пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим. Вказане порушення належним чином зафіксовано актом про порушення №ЗкФ/1 від 07.01.2025, правомірність складання якого позивач фактично не заперечує. 
На переконання представниці відповідача, комісія Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” у встановленому Кодексом ГРМ порядку розглянула Акт про порушення за участю представника позивача та 25.02.2025 прийняла рішення про його задоволення. На підставі пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу ГРМ оператором ГРМ здійснено перерахунок обсягу спожитого природного газу за номінальною потужністю газоспоживаючого обладнання за період із 30.06.2024 до 20.02.2025, що відповідає вимогам спеціального законодавства щодо випадків пропущення строку періодичної повірки засобів вимірювальної техніки з вини споживача. У результаті такого перерахунку визначено необлікований обсяг природного газу у кількості 15 287,25 куб.м. та його вартість у розмірі 300 964,60 грн, яку було пред`явлено позивачу до сплати окремим платіжним рахунком разом із вимогою №ЗФ/100/26.1-Вих-3910-25 від 28.02.2025 відповідно до вимог Кодексу ГРМ. 
Заперечуючи доводи позивача, представниця відповідача також зазначає, що укладений сторонами договір на технічне обслуговування систем газопостачання не змінює встановленого законом розподілу обов`язків щодо забезпечення своєчасної повірки засобів вимірювальної техніки та не звільняє споживача від відповідальності за недотримання міжповірочного інтервалу. На її переконання, відповідальність за контроль строків проведення повірки законодавством покладена саме на власника засобу вимірювальної техніки, а тому наведені позивачем обставини не можуть бути підставою для визнання спірного рішення комісії незаконним. 
Окремо представниця відповідача спростовує посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України №440 від 07.04.2023, зазначаючи, що її положення не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. На її переконання, строк повірки лічильника закінчився 29.06.2024, тобто поза межами періоду, на який поширюється дія відповідних перехідних положень постанови, а об`єкт АТ “Сенс Банк” розташований у місті Хуст Закарпатської області, яка не належить до територій тимчасової окупації, активних чи можливих бойових дій. За таких обставин, на думку представниці відповідача, правові підстави для відтермінування проведення періодичної повірки були відсутні, а донарахування обсягів природного газу здійснено правомірно та відповідно до вимог Кодексу ГРМ. 
З урахуванням наведеного представниця відповідача вважає, що рішення комісії про задоволення акта про порушення, акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу та визначення його вартості прийняті у межах наданих Законом повноважень, із дотриманням вимог спеціального законодавства, а тому позовні вимоги АТ “Сенс Банк” є необґрунтованими, неправомірними та не підлягають задоволенню.

ДОВОДИ, ВИКЛАДЕНІ СТОРОНАМИ В ІНШИХ ЗАЯВАХ ПО СУТІ СПРАВИ

Представник позивача через підсистему “Електронний суд” подав відповідь на відзив б/н від 19.05.2025 (вх. №02.3.1-02/4825/25 від 19.05.2025), за змістом якої, заперечуючи аргументи відзиву, зауважує про те, що відповідач не спростував обставин, покладених в основу позовних вимог, а наведені ним заперечення ґрунтуються на документах, які не можуть вважатися належними та допустимими доказами на підтвердження правомірності здійсненого донарахування вартості необлікованого обсягу природного газу. 
Зокрема, представник позивача звертає увагу, що підставою для визначення відповідачем початку періоду донарахування став протокол повірки побутового лічильника газу №59624 від 29.06.2016, який додано до відзиву, однак, зазначений документ не містить дати його складення та не відповідає формі документа, передбаченій Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №193 від 08.02.2016. На думку представника позивача, законодавством передбачено, що позитивні результати повірки посвідчуються відбитком повірочного тавра або оформлюються свідоцтвом про повірку встановленої форми, тоді як поданий відповідачем протокол не відповідає визначеним нормативним вимогам та не може бути використаний як належний доказ визначення строку наступної повірки засобу вимірювальної техніки. 
Крім того, представник позивача наголошує, що аналіз відбитка повірочного тавра, нанесеного у протоколі №59624, свідчить про неможливість встановлення фактичної дати проведення повірки. Так, контроль відносної похибки у протоколі датований 29.06.2016, тоді як повірочне тавро відповідає третьому кварталу 2016 року та є чинним з 01.07.2016 по 30.09.2016. За таких обставин, на переконання представника позивача, наведені відомості є взаємно суперечливими, що виключає можливість достовірного визначення дати проведення повірки та, відповідно, моменту закінчення міжповірочного інтервалу. 
Представник позивача також посилається на положення Порядку, затвердженого наказом №193, відповідно до яких квартальні повірочні тавра можуть застосовуватися виключно протягом відповідного кварталу, а після його завершення підлягають здачі відповідальній особі. На думку представника позивача, використання при оформленні результатів повірки тавра третього кварталу для відображення результатів контролю відносної похибки, проведеного 29.06.2016, не узгоджується з вимогами зазначеного нормативного акта та ставить під сумнів достовірність відомостей, покладених відповідачем в основу проведеного перерахунку. 
З огляду на викладене представник позивача стверджує, що відповідач не довів належними та допустимими доказами дату початку прострочення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, а відтак був позбавлений правових підстав визначати період донарахування природного газу з 30.06.2024 та здійснювати розрахунок необлікованого обсягу природного газу за 5664 години роботи газоспоживаючого обладнання із визначенням його вартості у сумі 300 964,60 грн. 
Поряд з тим, представник позивача заперечує доводи відповідача щодо незастосовності положень постанови Кабінету Міністрів України №440 від 07.04.2023, позаяк, на його переконання аналіз статті 64 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, Закону України “Про правотворчу діяльність”, постанов Кабінету Міністрів України №412 від 05.04.2022 та №440 від 07.04.2023 свідчить, що на період дії воєнного стану законодавець встановив особливий порядок проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, який підлягає застосуванню на всій території України. 
На переконання представника позивача, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №440 визначено обов`язок забезпечити подання на повірку лічильників газу на територіях, які не належать до територій бойових дій чи тимчасової окупації, протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду. Враховуючи, що відповідно до Кодексу газорозподільних систем опалювальний період триває з 01 жовтня по 30 квітня включно, представник позивача вважає, що проведення демонтажу засобу вимірювальної техніки та забезпечення його повірки під час опалювального періоду суперечить вимогам зазначеної постанови. 
У зв`язку з цим представник позивача наголошує, що працівники Оператора ГРМ прибули до споживача саме з метою демонтажу лічильника для проведення його повірки та склали акт про порушення 07.01.2025, тобто в період опалювального сезону. На переконання представника позивача, такі дії є несумісними з вимогами постанови Кабінету Міністрів України №440 та не можуть бути підставою для застосування до споживача негативних наслідків у вигляді донарахування вартості необлікованого природного газу. 
З урахуванням наведеного, представник позивача вважає, що доводи відзиву не спростовують обґрунтованості позовних вимог, не підтверджують правомірності оскаржуваного рішення комісії та здійсненого на його підставі донарахування, а тому просить суд врахувати подану відповідь на відзив та задовольнити позов у повному обсязі. 
Представниця відповідача через підсистему “Електронний суд” подала заперечення б/н від 02.06.2025 (вх. №02.3.1-02/5263/25 від 02.06.2025), за змістом яких зауважує, що наведені представником позивача міркування про неналежність протоколу повірки побутового лічильника газу №59624 від 29.06.2016 як доказу у справі ґрунтуються на помилковому тлумаченні вимог законодавства у сфері метрології та не спростовують правомірності дій оператора газорозподільної системи. 
На думку представниці відповідача, посилання позивача на наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №193 від 08.02.2016 та форму свідоцтва про повірку не свідчать про недопустимість наданого протоколу повірки як доказу, оскільки останній відповідає вимогам нормативних документів, що регулюють порядок оформлення результатів повірки відповідного типу лічильників. 
За доводами представниці відповідача, між сторонами спору укладено типовий договір розподілу природного газу шляхом приєднання АТ “Сенс Банк” до його умов, а тому позивач прийняв на себе всі права та обов`язки, визначені Кодексом газорозподільних систем, зокрема щодо забезпечення належного технічного стану комерційного вузла обліку, проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки та зберігання документів, які підтверджують введення вузла обліку в експлуатацію та проходження ним метрологічного контролю. 
На обґрунтування своєї позиції представниця відповідача посилається на положення глав 4 – 6 розділу Х Кодексу ГРМ, відповідно до яких саме власник комерційного вузла обліку або суб`єкт господарювання, який здійснює його експлуатацію, зобов`язаний забезпечувати проведення періодичної повірки засобів вимірювальної техніки, зберігати оригінали паспорта лічильника, свідоцтва чи протоколів повірки та надавати їх на вимогу представників оператора ГРМ. У зв`язку з цим представниця відповідача зазначає, що експлуатація комерційного вузла обліку без зазначених документів не допускається, а у разі їх втрати саме власник зобов`язаний забезпечити їх відновлення. 
В даному аспекті представниця відповідача звертає увагу, що до матеріалів позовної заяви АТ “Сенс Банк” долучило лише паспорт лічильника із відміткою про первинну повірку 2006 року, тоді як жодного документа, який би підтверджував проведення наступних періодичних повірок лічильника Самгаз RS/2001-1 LA №2762589, типорозміру G4 після 2006 року у строки, встановлені законодавством, позивач не надав. На думку представниці відповідача, саме ця обставина свідчить про недоведеність аргументів позивача щодо належного виконання ним обов`язків із забезпечення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки. 
Крім того, представниця відповідача зазначає, що оформлення результатів повірки протоколом не суперечить вимогам чинного законодавства та відповідає методиці повірки мембранних лічильників газу, оприлюдненій виробником ТОВ фірма “Самгаз-Рівне” та погодженій ДП “Івано-Франківськстандартметрологія”. Згідно із зазначеною методикою результати повірки оформлюються протоколом довільної форми із зазначенням моделі, типорозміру, заводського номера лічильника, дати проведення повірки та підписом державного повірника. Саме таким документом, на переконання представниці відповідача, є поданий до матеріалів справи протокол повірки №59624 від 29.06.2016, який не суперечить вимогам методики, а інформація про існування іншого протоколу або свідоцтва оператору ГРМ невідома.
Представниця відповідача також наголошує, що обов`язок мати, зберігати та надавати під час перевірок оригінали документів щодо комерційного вузла обліку покладається виключно на його власника або суб`єкта господарювання, який здійснює його експлуатацію, а не на Оператора ГРМ. Відтак, покладення позивачем на відповідача обов`язку доводити наявність інших документів щодо проведення повірки не відповідає встановленому законодавством розподілу обов`язків між сторонами спірних правовідносин. 
Окремо представниця відповідача зазначає, що доводи представника позивача базуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними й допустимими доказами. З цього приводу, аналізуючи положення ст. 76 – 79 Господарського процесуального кодексу України, а також усталену практику Верховного Суду щодо застосування стандарту переваги більш вагомих доказів, представниця відповідача вказує, що принцип змагальності покладає на кожну сторону обов`язок доведення обставин, на які вона посилається, тоді як самі лише припущення не можуть бути покладені в основу судового рішення. 
За наведених обставин представниця відповідача вважає, що відповідь на відзив не містить належних правових та фактичних підстав для спростування правомірності дій оператора газорозподільної системи, а тому заявлені АТ “Сенс Банк” позовні вимоги є необґрунтованими, неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню. 
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до Заяви-приєднання №42Об-1894-П-24 від 01.01.2024 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), ознайомившись з умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498, на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Оператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою: https://grmu.com.ua та у друкованому виданні, що публікується в межах території ліцензованої діяльності “Новини Закарпаття” від 05.01.2024, Акціонерне товариство “Сенс Банк” приєдналося до умов Договору з такими персоніфікованими даними: персональний EIC-код як суб`єкта ринку природного газу – 56XО0000NDQJU001, величина річної замовленої потужності об`єкта споживача на перший та другий календарний рік з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем на 2024 рік – 631,08 куб.м.
За змістом Додатку 4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до Заяви-приєднання №42Об-1894-П-24 від 01.01.2024 “Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача”, назва споживача – Акціонерне товариство “Сенс Банк”; адреса об`єкта (точки комерційного обліку) – Закарпатська область, м. Хуст, вул. Добрянського, буд. 1/53; лічильник – Самгаз RS/2001-1 LA №2762589, типорозмір G4; EIC-код точки комерційного обліку суб`єкту – 56ZО13E0NDQJU018; величина приєднаної потужності точки комерційного обліку суб`єкту – 6,1776 мі/год; найменування газоспоживаючого обладнання (ГСО) – котел Therm; кількість ГСО, од. – 1; номінальні витрати природного газу на одиницю ГСО – 2,87 мі/год; режим роботи – 24 год./добу. Вихідними даними газового обладнання між вузлом обліку газу та точкою балансового розмежування визначено: тип газопроводу – розподільчі газопроводи-вводи; діаметр – 20 мм; довжина – 1 м; тиск газу – 0,005 МПа; термін експлуатації – 2006 рік. 
Додатком 4 також визначено, що розрахунок втрат та витрат природного газу здійснюється сторонами згідно з Методикою визначення розмірів нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу при здійсненні розподілу природного газу, затвердженою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 06.11.2020 №2033. Також у Додатку 4 визначено, що обсяг втрат природного газу за добу становить 0,000046 мі, а місячний обсяг втрат визначається залежно від кількості діб у відповідному звітному місяці.
Відтак, згідно умов укладеного між Акціонерним товариством “Сенс Банк” (споживачем, що не є побутовим, позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” (оператором ГРМ, відповідачем) Договору від 01.01.2024 (Заява-приєднання №42Об-1894-П-24 до умов Договору розподілу природного газу для споживача, що не є побутовим від 01.01.2024) (далі – Договір), відповідач надає позивачу послуги у сфері розподілу природного газу по об`єкту за адресою: вул. Добрянського, будинок 1/53, м. Хуст, Закарпатська область.
Договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача (Акціонерного товариства “Сенс Банк”) до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ (відповідачем) обсягів природного газу до об`єкту споживача, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. Договору).
За визначеною Договором від 01.01.2024 адресою: вул. Добрянського, будинок 1/53, м. Хуст, Закарпатська область знаходиться нежитлове приміщення, точка комерційного обліку - відділення АТ “Сенс Банк” з обслуговування клієнтів, що розташоване на першому поверсі багатоквартирного будинку. Вказане приміщення, використовується банком (позивачем) на підставі Договору оренди (найму) від 01.09.2018.
З метою забезпечення дотримання Правил безпеки систем газопостачання, 08.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” (виконавцем, відповідачем) та Акціонерним товариством “Сенс Банк” (замовником, позивачем) укладено Договір №Дог/ЗФ/100-5852-24 на технічне обслуговування системи газопостачання підприємств, організацій, установ, за умовами п. 1.1. якого виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню послуг з технічного обслуговування газопроводів та споруд на них, які належать замовнику та знаходяться за адресою: ЗК0005666, м. Хуст, вул. Добрянського, будинок 1/53, а замовник приймає на себе зобов`язання оплатити зазначені послуги в строки, передбачені цим договором.
Як вбачається із матеріалів справи, 07.01.2025 представниками Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” на об`єкті позивача за адресою: вул. Добрянського, будинок 1/53, м. Хуст, Закарпатська область складено акт про порушення №ЗКФ/1, згідно змісту якого встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем - пропущення строку повірки ЗВТ з вини споживача (підпункт 4 пункту 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ). 
У п. 3.1. Акту про порушення від 07.01.2025 щодо показань лічильника (ЗВТ) на дату складання Акта зазначено про недопущення до ВОГ.
Пунктом 5 Акту про порушення від 07.01.2025 вказано про необхідність споживача за результатами виявлених порушень: надати доступ для демонтажу ЗВТ; забезпечити повірку ЗВТ.
Зміст п. 8 Акту про порушення від 07.01.2025 містить інформацію про те, що комісія Оператора ГРМ з розгляду цього Акта буде проводити засідання 11.02.2025 за адресою: м. Ужгород, вул. Є. Коновальця (Погорєлова), будинок 2, а також номер контактного телефону.
Крім того, Акт про порушення від 07.01.2025 підписаний двома представниками відповідача і містить відмітку про відмову споживача від підпису при ознайомленні з Актом про порушення.
21.02.2025 лічильник газу Самгаз RS/2001, G4, №2762589 (остання повірка 29.06.2016, показник 25506,977) встановлений на об`єкті позивача за адресою: вул. Добрянського, будинок 1/53, м. Хуст, Закарпатська область було демонтовано працівниками оператора ГРМ для проведення періодичної повірки та складено протокол №5 щодо направлення ЗВТ та/або пломби на періодичну повірку від 21.02.2025.
За результатами проведеної повірки, ДП “Івано-Франківський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації” видало Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №5/3 від 25.02.2025, чинне до 25.02.2033, яким встановлено, що засіб вимірювальної техніки - лічильник типу G4, діаметром 32, заводський №2762589, рік виготовлення 2006, показання 25507 м.куб., виробник “Самгаз” – відповідає вимогам ДСТУ 9035:2020.
25.02.2025 Оператором ГРМ – Закарпатською філією ТОВ “Газорозподільні мережі України” за участю уповноваженого представника позивача проведено засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами, що не є побутовими та задоволено акт про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025, про що складено Рішення комісії про повне задоволення Акта про порушення та протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРМ б/н від 25.02.2025.
На підставі Рішення комісії про повне задоволення Акту про порушення від 25.02.2025 оператором ГРМ складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживачів, що не є побутовими) (далі – Акт-розрахунок), згідно з яким перерахований об`єм природного газу споживачу – Акціонерному товариству “Сенс Банк” становить 15 287,25 м.куб. природного газу на суму 300 964,60 грн.
Згідно з Попереднім розрахунком необлікованого/донарахованого об`єму газу по Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025 (пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим) з дня пропущення періодичної повірки ЗВТ до дня встановлення повіреного ЗВТ, складеним на підставі рішення комісії про задоволення акту про порушення оператором ГРМ, споживачу – АТ “Сенс Банк” донарахування (перерахування) об`єму природного газу в кількості 15 287,25 м.куб. на суму 300 964,60 грн здійснено за період з 30.06.2024 по 20.02.2025, у якому споживання природнього газу відповідач здійснив у листопаді - грудні 2024 року та січні – лютому 2025 року.
Зокрема, актом №44393 приймання-передачі природного газу від 30.11.2024 підтверджено, що всього за період листопада 2024 року загальний фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу) природного газу по споживачу – АТ “Сенс Банк” складає 192,62 куб.м.
Відповідно до акту №47362 приймання-передачі природного газу від 31.12.2024, всього за період грудня 2024 року загальний фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу) природного газу по споживачу – АТ “Сенс Банк” складає 277,69 куб.м.
Як зазначено у акті №3055 приймання-передачі природного газу від 31.01.2025, всього за період січня 2025 року загальний фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу) природного газу по споживачу – АТ “Сенс Банк” складає 273,53 куб.м.
Актом №8362 приймання-передачі природного газу від 28.02.2025 підтверджено, що всього за період лютого 2025 року загальний фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу) природного газу по споживачу – АТ “Сенс Банк” складає 267,24 куб.м.
Товариством з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” було надіслано позивачу вимогу про оплату вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу вих. №3910-25 від 28.02.2025, згідно з якою відповідач вимагав у позивача у 7-денний термін від дня отримання вимоги оплатити Закарпатській філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу внаслідок допущеного порушення Кодексу ГРМ в сумі 300 964,60 грн і з долученням до вимоги рахунку на оплату №1 від 25.02.2025 на суму 300 964,60 грн.
Вважаючи, що рішення комісії Оператора ГРМ про задоволення акта про порушення та здійснення донарахування вартості необлікованого обсягу природного газу є протиправним, оскільки прийняте без належних правових підстав, із порушенням вимог Кодексу газорозподільних систем, постанови Кабінету Міністрів України №440 від 07.04.2023 та встановленої процедури розгляду акта про порушення, позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправними дій посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” зі складання Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025; визнання протиправним рішення комісії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” від 25.02.2025 про повне задоволення Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025; скасування акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на суму 300 964,60 грн.

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Спірні правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовані Законом України “Про ринок природного газу”, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824, постановою НКРЕП №2498 від 30.09.2015 “Про затвердження Типового договору розподілу природного газу”.
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі – НКРЕКП), відповідно до Закону України “Про ринок природного газу”, постановою від 30.09.2015 року №2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі – Кодекс ГРМ), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.
Пункт 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначає, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
За приписами абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону України “Про ринок природного газу”, розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
На підставі пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 (далі – Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
Згідно пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.
Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема, умови забезпечення надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу; доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (умови технічного доступу); доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу регулюються Кодексом газорозподільних систем (пункт 2 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ) .
На виконання вимог ст. 40 Закону України “Про ринок природного газу”, постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі – Договір), який є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. Договору); умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України “Про ринок природного газу” і Кодексу газорозподільних систем (п. 1.2. Договору); Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. Договору); за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1. Договору).
За матеріалами справи, судом встановлено, що 01.01.2024 позивачем підписано Заяву-приєднання №42Об-1894-П-24 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), внаслідок чого між ТОВ “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” (оператором ГРМ, відповідачем у справі) та Акціонерним товариством “Сенс Банк” (споживачем, позивачем у справі) укладено Договір розподілу природного газу №42Об-1894-П-24 від 01.01.2024 (далі – Договір).
Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 18 Закону України “Про ринок природного газу”, приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу.
Як встановлюють положення абзацу 1 пункту 2 глави 1 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу. Порядок укладання договору розподілу природного газу визначений розділом VІ цього Кодексу.
За положеннями пунктів 1, 5 глави 6 розділу X Кодексу ГРМ, власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ). Технічне обслуговування елементів комерційного ВОГ, зокрема повірки та ремонту ЗВТ, проводить власник цього комерційного ВОГ або суб`єкти господарювання, що здійснюють його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, згідно з експлуатаційними документами в спеціалізованих сервісних центрах. Засоби вимірювальної техніки, які є складовими комерційного ВОГ, підлягають періодичній повірці відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням вимог глав 7 та 8 цього розділу.
У главі 7 розділу X Кодексу ГРМ встановлений порядок періодичної повірки ЗВТ по об`єктах споживачів, що не є побутовими, відповідно до якого власники ЗВТ, що є елементами комерційних ВОГ, зобов`язані забезпечити належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та організацію проведення їх періодичної повірки. Здійснення періодичної повірки ЗВТ забезпечується власником ЗВТ за власний рахунок.
Для належної організації періодичної повірки власних ЗВТ, що входять до складу комерційного ВОГ, споживач повинен: 1) завчасно (до дати прострочення періодичної повірки) направити оператору ГРМ письмове повідомлення (зразок якого оператор ГРМ має опублікувати на своєму вебсайті) про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником оператора ГРМ розпломбування ЗВТ. Звернення має бути направлене не пізніше десяти робочих днів до запланованої дати; 2) забезпечити на дату демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці встановлення) доступ представникам оператора ГРМ до ЗВТ для його розпломбування та складання відповідного акта розпломбування; 3) у разі якщо повірка ЗВТ буде здійснюватися не на місці його встановлення, забезпечити за власний рахунок демонтаж/монтаж ЗВТ, його транспортування та державну повірку. Про дату і час встановлення повіреного ЗВТ споживач завчасно має письмово повідомити оператора ГРМ та забезпечити присутність представника оператора ГРМ під час монтажу повіреного ЗВТ.
За приписами пункту 8 глави 7 розділу Х Кодексу ГРМ, у разі пропущення терміну періодичної повірки ЗВТ з вини споживача (незабезпечення належної організації повірки власних ЗВТ або недопуск до ЗВТ представників Оператора ГРМ) обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є ЗВТ з пропущеним терміном повірки, розраховується відповідно до вимог розділу ХІ цього Кодексу.
Водночас як встановлено умовами підпункту 4 пункту 7.4. розділу VII укладеного між Акціонерним товариством “Сенс Банк” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” Договору від 01.01.2024 (заява-приєднання №42Об-1894-П-24 до умов договору розподілу природного газу для споживача, що не є побутовим від 01.01.2024), позивач зобов`язаний забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання тощо.
За визначеннями, наведеними в п. 17, 18 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про метрологію та метрологічну діяльність”, періодична повірка засобів вимірювальної техніки - це повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Приписами ч. 1, 2 та 4 ст. 8 Закону України “Про метрологію та метрологічну діяльність” визначено, що у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.
Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку (ст. 17 Закону України “Про метрологію та метрологічну діяльність”).
Згідно із пунктом 5.9. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України №618 від 27.12.2005, власник комерційного вузла обліку газу відповідає за технічний стан комерційного вузла обліку та порушення правил його експлуатації, а також за використання засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) з вичерпаним терміном повірки.
Таким чином, відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства та умов Типового договору розподілу природного газу, позивач, як споживач, що не є побутовим, зобов`язаний здійснювати належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно здійснювати організацію проведення їх періодичної повірки.
Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.03.2019 у справі №922/1838/17.
Абзацом 1 пункту 2 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем передбачено, що перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом.
На підставі п. 41 Міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затверджених Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016, для лічильників газу та пристроїв перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) передбачено міжповірочний інтервал тривалістю 2 і 8 років. При цьому, згідно примітки 7 даного нормативного акту для лічильників газу та пристроїв перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) класу 1,0 установлено міжповірочний інтервал 2 роки; класу 1,5 - 8 років.
Як вбачається зі змісту Додатка 4 до Типового договору розподілу природного газу згідно Заяви-приєднання №42Об-1894-П-24 від 01.01.2024 “Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача”, на об`єкті споживача – АТ “Сенс Банк” за адресою: Закарпатська область, м. Хуст, вул. Добрянського, будинок 1/53, встановлено лічильник Самгаз RS/2001-1 LA №2762589, типорозмір G4.
Враховуючи те, що лічильник газу Самгаз, типу G4, №2762589 віднесено до класу 1,5, то відповідно міжповірочний інтервал в нього становить 8 років, а строк повірки лічильника сплив 29.06.2024, що підтверджується протоколом повірки побутового лічильника газу №59624 від 29.06.2016. Такі ж відомості підтверджені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №5/3 від 25.02.2025, в якому зазначено про чинність повірки лічильника газу Самгаз RS/2001-1 LA №2762589, типорозміру G4, 2006 року випуску – до 25.02.2033.
Водночас зворотного позивачем не доведено і відомості про пропуск АТ “Сенс Банк” строку періодичної повірки лічильника газу на час складення Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025 підтверджено дослідженими судом доказами.
Відповідно до глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем види порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування поділяються на:
- порушення, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРС та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу (пункт 1 цієї глави);
- порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу (пункт 2 цієї глави);
- порушення (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРС або роботу ЗВТ), що сталися внаслідок пошкодження чи позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ або його складових (які кваліфікуються як “не з вини споживача”), внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок розподіленого (спожитого) об`єму природного газу (пункт 3 цієї глави).
У свою чергу, відповідно до підпункту 4 пункту 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ, до порушень, внаслідок яких оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належать пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим.
У разі виявлення оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого: при визначенні лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску) непридатними до застосування за результатами позачергової або експертної повірки, а також при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання – перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ. У разі якщо дату виходу з ладу ЗВТ неможливо достовірно визначити, перерахунок проводять з початку розрахункового періоду до дати встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ (підпункт 1 пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу ГРМ).
Положеннями пунктів 1, 2 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 21 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.
Поряд з тим, пункти 3, 4 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем передбачають, що представник оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: або більше одного представника оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; або представник оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи. У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням протягом п`яти робочих днів з дня складання такого акта. Споживач (несанкціонований споживач) та представники оператора ГРМ під час виявлення порушення та складання акта про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення.
За матеріалами справи, судом встановлено, що 07.01.2025 представниками Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” на об`єкті позивача за адресою: вул. Добрянського, будинок 1/53, м. Хуст, Закарпатська область складено Акт про порушення №ЗКФ/1, згідно змісту якого встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем - пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача (підпункт 4 пункт 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ) та констатовано недопуск працівників оператора ГРМ до ВОГ. Акт про порушення від 07.01.2025 підписаний двома представниками відповідача і містить відмітку про відмову споживача (позивача) від підпису при ознайомленні з Актом про порушення.
Як встановлюють положення пункту 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.
У даному випадку, Акт про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025 у відповідності до положень глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ розглянуто та задоволено комісією Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” з розгляду актів про порушення, про що свідчать наявні у матеріалах справи рішення комісії та протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРМ б/н від 25.02.2025.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (тут і далі – в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
На підставі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання (ст. 174 Господарського кодексу України).
Як встановлюють положення ст. 59 Закону України “Про ринок природного газу”, суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. 
З огляду на встановлені судом на підставі матеріалів справи обставини, відповідно до яких станом на дату складання Акта про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025 строк періодичної повірки встановленого на об`єкті позивача лічильника газу Самгаз, типу G4, заводський №2762589, 2006 року випуску, закінчився 29.06.2024, суд дійшов висновку про доведеність факту порушення позивачем вимог підпункту 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, що полягає у пропуску з вини споживача, який не є побутовим, строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, та констатує, що комісія Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” з розгляду актів про порушення, діючи в межах наданих повноважень та за наявності передбачених законом підстав, правомірно прийняла рішення про задоволення Акта про порушення відповідно до пункту 11 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем.
За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги позивача про визнання протиправним рішення комісії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” від 25.02.2025 про повне задоволення Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025.
При цьому, суд відхиляє доводи позивача про неправомірність демонтажу оператором ГРМ засобу вимірювальної техніки під час опалювального періоду як такі, що ґрунтуються на хибному тлумаченні позивачем положень постанови Кабінету Міністрів України №440 від 07.04.2023 “Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану”.
Зокрема, положення п. 3 зазначеної постанови встановлюють лише особливості строків подання на повірку лічильників води, газу, електроенергії та теплолічильників в умовах воєнного стану, визначаючи, що таке подання забезпечується протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду. Разом із тим, наведена норма не містить заборони щодо проведення оператором газорозподільної системи перевірок, здійснення демонтажу засобу вимірювальної техніки у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, або складання акта про порушення у разі виявлення недотримання вимог Кодексу ГРМ.
У даному випадку, ототожнення позивачем поняття “подання на повірку” із забороною на будь-які дії оператора ГРМ щодо засобу вимірювальної техніки під час опалювального періоду не ґрунтується на змісті постанови Кабінету Міністрів України №440 та є результатом розширеного тлумачення її положень, яке не узгоджується із принципом правової визначеності.
При цьому, як уже зазначалось судом попередньо, Кодекс газорозподільних систем покладає на власника засобу вимірювальної техніки обов`язок здійснювати контроль за строками міжповірочних інтервалів та забезпечувати своєчасне проведення періодичної повірки, і зазначений обов`язок не був скасований чи змінений постановою Кабінету Міністрів України №440.
Складений оператором ГРМ акт про порушення ґрунтувався не на самому факті проведення демонтажу лічильника під час опалювального періоду, а на встановленні обставини пропуску строку періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, що відповідно до підпункту 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем є самостійним видом порушення.
Із аналізу змісту постанови Кабінету Міністрів України №440 від 07.04.2023 суд не вбачає підстав для висновку, що проведення демонтажу засобу вимірювальної техніки в опалювальний період спричиняє недійсність акта про порушення або позбавляє оператора ГРМ права застосовувати передбачені Кодексом газорозподільних систем заходи відповідальності.
Відтак, сама по собі обставина здійснення оператором ГРМ демонтажу засобу вимірювальної техніки під час опалювального періоду не свідчить про протиправність його дій та не спростовує встановленого факту порушення споживачем вимог Кодексу газорозподільних систем щодо своєчасного забезпечення проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки.
У аспекті аргументів позивача щодо протиправності дій відповідача та заявленої ним з цього приводу позовної вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” зі складання Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025, суд зазначає наступне.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, що складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому, особа яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа чи суб`єкт господарювання має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного та господарського законодавства.
Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Акт про порушення, складений оператором газорозподільної системи відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, є документом, яким фіксуються виявлені під час перевірки обставини та який є підставою для їх подальшого розгляду комісією оператора ГРМ. Сам по собі такий акт не встановлює для споживача прав чи обов`язків, не змінює і не припиняє господарських правовідносин між сторонами та не породжує самостійних юридичних наслідків.
Повноваження щодо складання акта про порушення прямо передбачені Кодексом газорозподільних систем та належать до компетенції оператора газорозподільної системи. Водночас вимога про визнання протиправними дій працівників оператора ГРМ щодо складання такого акта не може бути використана як самостійний спосіб захисту будь-якого права чи законного інтересу позивача, оскільки її задоволення саме по собі не призведе до відновлення його правового становища та не усуне жодних юридичних наслідків.
Юридичні наслідки для споживача виникають не внаслідок складання акта про порушення, а лише після прийняття комісією оператора ГРМ відповідного рішення за результатами його розгляду та реалізації такого рішення. Саме рішення комісії та наслідки його прийняття можуть бути предметом судового контролю.
У постанові Верховного Суду від 09.07.2025 у справі №643/13548/16-ц викладено правовий висновок про те, що вимоги про визнання протиправними дій працівників оператора газорозподільної системи не можуть бути використані для захисту будь-якого права чи інтересу, їх розгляд не відповідає завданню судочинства, а тому такі вимоги не підлягають судовому розгляду взагалі. Верховний Суд також наголосив, що відсутність у позивача юридичної можливості заявляти подібні вимоги є легітимним обмеженням, спрямованим на забезпечення юридичної визначеності у застосуванні норм права, не порушує права на доступ до суду та є пропорційною поставленій меті. 
Аналогічний до наведеного висновок викладено Верховним Судом у постанові від 11.02.2026 у справі №524/8141/23. 
Наведені правові висновки є застосовними і до спірних правовідносин, оскільки незалежно від виду судочинства предметом судового захисту можуть бути лише такі вимоги, задоволення яких є здатним відновити порушене право чи законний інтерес особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №910/7023/19 дійшла висновку, що приписи процесуального закону щодо закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в суді, поширюються не лише на спори, які мають розглядатися в іншому виді судочинства, а й на вимоги, які взагалі не можуть бути предметом судового розгляду, оскільки не спрямовані на захист порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.
Як встановлюють положення п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
За наведених обставин, вимога позивача про визнання протиправними дій посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” зі складання Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025 не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу позивача, її розгляд не відповідає завданню судочинства, а тому така вимога не підлягає судовому розгляду взагалі, відтак провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.
Поряд з тим, розглянувши вимогу позивача про скасування акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на суму 300 964,60 грн, суд зазначає наступне.
Згідно Акту – розрахунку, складеного на підставі Рішення комісії про задоволення акту про порушення від 25.02.2025, правомірність якого встановлена судом в межах даної справи, перерахований об`єм природного газу споживачу – Акціонерному товариству “Сенс Банк” внаслідок допущеного ним прострочення строків повірки засобу вимірювальної техніки, становить 15 287,25 м.куб. на суму 300 964,60 грн.
Як вбачається із наявного у матеріалах справи Попереднього розрахунку необлікованого/донарахованого об`єму газу по акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025 (пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим) з дня пропущення періодичної повірки ЗВТ до дня встановлення повіреного ЗВТ, донарахування (перерахування) об`єму природного газу в кількості 15 287,25 м.куб. на суму 300 964,60 грн здійснено відповідачем за період з 30.06.2024 по 20.02.2025, у якому споживання природнього газу відповідачем здійснено у листопаді - грудні 2024 року та січні – лютому 2025 року. Підтвердження факту такого споживання та обсягів споживання доведено долученими відповідачем до матеріалів справи відповідними актами приймання-передачі природного газу.
Водночас дослідивши здійснені відповідачем донарахування (перерахування) об`єму природного газу позивачу, суд доходить висновку про порушення відповідачем при складанні Акту – розрахунку пункту 4 глави 4 розділу XІ Кодексу ГРМ, виходячи з наступного.
Так, у п. 38 – 44 постанови від 16.04.2025 у справі №927/319/24 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив:
“38. Як правильно врахував суд апеляційної інстанції, пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, належить до виду порушень, передбачених п. 2 гл. 2 розд. ХІ Кодексу газорозподільних систем, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу.
39. Пунктом 4 глави 4 розділу XІ Кодексу визначено, що у разі виявлення Оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого:
1) при визначенні лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску) непридатними до застосування за результатами позачергової або експертної повірки, а також при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ. У разі якщо дату виходу з ладу ЗВТ неможливо достовірно визначити, перерахунок проводять з початку розрахункового періоду до дати встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.
40. Поряд із цим, встановлений підпунктом 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем порядок зміни режиму нарахування споживачу, що не є побутовим, об`єму розподіленого (спожитого) природного газу (перерахунок) проводиться з урахуванням того, що при його застосуванні за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання розраховується саме об`єм переданого (прийнятого) газу.
41. Матеріалами справи встановлено і сторони не заперечують, що у січні 2024 року відповідач не передавав позивачу, а позивач не приймав від відповідача природний газ по об`єкту: ВОГ зерносушарка, розташованому за адресою: с. Курінь, вул. Миру, 39.
42. При цьому колегія суддів звертається до сталої практики Верховного Суду, відповідно до якої нарахування об`ємів газу за своєю правовою природою не є оперативно-господарською санкцією в розумінні статей 235, 236 Господарського кодексу України, а є відповідно до пункту 2.4. глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем зміною способу визначення розрахунку спожитого природного газу у відповідних випадках.
43. Тож за відсутності факту споживання газу взагалі, зміна способу розрахунку за спожитий природний газ у зв`язку з пропущенням споживачем терміну повірки прибору обліку не відповідає вимогам підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.
44. З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що за встановлених обставин та з огляду на приписи підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, за якими перерахунку (за умови встановлення відповідного порушення) підлягає саме об`єм переданого (прийнятого) газу у відповідача були відсутні підстави для проведення перерахунку, оскільки позивачу не передавався, а отже ним не і приймався у спірному періоді природний газ. Тобто об`єм газу, який підлягав перерахунку, у позивача відсутній”.
Аналогічний правовий висновок наведений Верховним Судом у постанові від 14.01.2026 у справі №907/375/25.
Таким чином, з огляду на викладені правові позиції Верховного Суду та встановлену судом і доведену матеріалами справи обставину відсутності факту споживання позивачем природного газу у липні, серпні, вересні та жовтні 2024 року, тобто, відсутність обсягів споживання природного газу, за який відповідачем було здійснено позивачу донарахування об`єму та обсягу природного газу згідно з актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживачів, що не є побутовими) у розмірі 8541,12 м.куб. на суму 157 222,26 грн, суд доходить висновку, що таке донарахування відповідачем здійснено за відсутності на те законних підстав.
В той же час, судом встановлено, що позивач, допустивши порушення Кодексу ГРМ у виді пропуску строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, у період з 01.11.2024 по 20.02.2025 споживав природний газ, що не заперечується учасниками справи та достовірно встановлено матеріалами справи, а тому, відповідачем правомірно, на підставі пункту 4 глави 4 розділу XІ Кодексу ГРМ донараховано за цей період 6746,13 м.куб. природного газу на суму 143 742,34 грн.
Виходячи з таких обставин, оцінюючи позовну вимогу про скасування акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на суму 300 964,60 грн, суд зазначає наступне.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) неодноразово, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі “Кудла проти Польщі” (“Kudla v. Poland”, заява №30210/96, §158), 16.08.2013 у справі “Гарнага проти України” (“Garnaga v. Ukraine”, заява №20390/07, §29).
Засіб захисту, що вимагається законом або договором, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення ЄСПЛ від 05.04.2005 у справі “Афанасьєв проти України” (“Afanasyev v. Ukraine” (заява №38722/02, §75)).
У кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
У рішенні ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі “Дорани проти Ірландії” (Doran v. Ireland) зазначено, що поняття “ефективний засіб” передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
Отже ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
З вищенаведеного вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16, від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 22.06.2021 у справі №334/3161/17, від 15.11.2023 у справі №916/1174/22, від 17.12.2025 у справі №908/2388/21). 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абз. 12 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України). Застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (такий висновок наведено, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, від 06.07.2022 у справі №914/2618/16). 
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц). 
За змістом ч. 1 ст. 2 ГПК України метою господарського судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача. Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 02.07.2019 у справі №48/340, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18, від 28.01.2020 у справі №50/311-б, від 19.05.2020 у справі№ 922/4206/19, від 15.09.2020 у справі №469/1044/17, від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 15.06.2021 у справі №922/2416/17, від 21.09.2022 у справі №908/976/19, від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18, від 18.01.2023 у справі №488/2807/17, від 13.02.2024 у справі №910/2592/19, постанова Верховного Суду від 12.05.2026 у справі №904/3541/15).
У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №9901/172/20, від 01.07.2021 у справі №9901/381/20, від 26.10.2021 у справі №766/20797/18, від 01.02.2022 у справі №750/3192/14, від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц, від 03.09.2025 у справі №910/2546/22).
Отже, при оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
На підставі наведеного, щодо позовних вимог про скасування акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на суму 300 964,60 грн, суд доходить висновку про часткове задоволення таких позовних вимог та скасування нарахування відповідачем об`єму та вартості природного газу позивачу у розмірі 8541,12 м.куб. на суму 157 222,26 грн, що розрахований згідно з актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживачів, що не є побутовими), складеного на підставі Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025. 
У решті донарахування об`єму та вартості природного газу споживачу – Акціонерному товариству “Сенс Банк” у розмірі 6746,13 м.куб. на суму 143 742,34 грн, що розрахований згідно з актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживачів, що не є побутовими), складеного на підставі Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025, суд залишає без змін.
Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу ч. 1 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
У даному випадку, аргументи позивача, якими обґрунтовано позовні вимоги у даній справі, не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні в положеннях законодавства.
Так, суд відхиляє доводи позивача про те, що рішення комісії оператора ГРМ є неправомірним з підстав визнання за результатами повірки засобу вимірювальної техніки придатним до застосування та таким, що відповідає вимогам ДСТУ 9035:2020, оскільки такі доводи останнього ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень Кодексу газорозподільних систем та ототожненні різних за своїм змістом видів порушень, передбачених цим Кодексом.
Підпунктом 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем як окремий вид порушення визначено пропуск строку періодичної повірки засобу вимірювальної техніки з вини споживача, який не є побутовим.
Таким чином, юридичним фактом, з яким Кодекс газорозподільних систем пов`язує виникнення відповідних правових наслідків, є саме недотримання споживачем встановленого обов`язку щодо своєчасного забезпечення проведення періодичної повірки, а не виключно встановлення за результатами повірки непридатності засобу вимірювальної техніки.
Подальше підтвердження придатності лічильника до застосування свідчить лише про його відповідність метрологічним характеристикам на момент проведення повірки, однак жодним чином не спростовує факту порушення споживачем вимог Кодексу газорозподільних систем щодо своєчасного проведення такої повірки.
Посилання позивача на підпункт 1 пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем є безпідставним, оскільки наведена норма регулює інші правовідносини та визначає порядок розрахунку необлікованих обсягів природного газу у випадках встановлення непридатності засобу вимірювальної техніки за результатами повірки. Натомість у спірних правовідносинах підставою для прийняття рішення комісією оператора ГРМ стало встановлення факту пропуску строку періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, а не визнання його непридатним до застосування.
Отже, придатність засобу вимірювальної техніки, підтверджена за результатами проведеної після пропуску строку повірки метрологічної перевірки, не усуває допущеного порушення, не звільняє споживача від наслідків його вчинення та не є підставою для визнання незаконним рішення комісії оператора газорозподільної системи.
Поряд з тим, суд критично оцінює аргументи позивача про неправомірність рішення комісії з тих підстав, що під час його прийняття комісія посилалася на додаткові матеріали, з якими представника Банку не було ознайомлено, а також не врахувала його пояснення та заперечення.
Згідно із загальними засадами господарського судочинства саме по собі допущення окремих процедурних недоліків під час розгляду матеріалів комісією не є безумовною підставою для визнання прийнятого рішення незаконним. Вирішальним є встановлення того факту, чи вплинули такі порушення на правильність встановлення фактичних обставин справи, об`єктивність прийнятого рішення та чи призвели вони до позбавлення особи можливості реалізувати своє право на захист.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач був належним чином повідомлений про складення акта про порушення, дату, час та місце засідання комісії, забезпечив участь свого представника у його розгляді, мав можливість надати пояснення, висловити заперечення, заявити клопотання та реалізувати інші процесуальні права, передбачені Кодексом газорозподільних систем.
Сам по собі факт посилання комісії на додаткові матеріали не свідчить про незаконність прийнятого рішення, оскільки позивач не зазначив, які саме документи не були йому надані, які фактичні обставини ними підтверджувалися та яким чином відсутність можливості ознайомитися з ними вплинула на зміст його пояснень або могла призвести до прийняття іншого рішення.
Не може бути підставою для скасування рішення комісії й посилання позивача на неврахування його пояснень та заперечень, позаяк обов`язок комісії розглянути доводи споживача не означає обов`язку погодитися з ними. Відхилення заперечень за результатами їх оцінки саме по собі не свідчить про порушення процедури чи упередженість комісії.
Крім того, позивач не довів, що будь-які із зазначених ним процедурних недоліків вплинули на встановлення факту пропуску строку періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, який є об`єктивною обставиною та підтверджується матеріалами справи. Вказаний факт не заперечується самим позивачем і не залежить від оцінки комісією будь-яких додаткових документів.
Не заслуговують на увагу і доводи позивача про те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами дату початку прострочення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, а відтак не мав правових підстав для визначення періоду донарахування необлікованого обсягу природного газу.
Посилання позивача на те, що протокол повірки побутового лічильника газу №59624 не містить дати його складення та не відповідає формі документа, передбаченій Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, саме по собі не свідчить про недопустимість такого документа як доказу.
Сама лише наявність зауважень до форми окремого документа не є достатньою підставою для визнання його неналежним або недопустимим доказом, якщо обставини, які він підтверджує, узгоджуються з іншими матеріалами справи та не спростовані належними доказами.
Посилання позивача на невідповідність протоколу формі, затвердженій наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №193 від 08.02.2016, також не можуть бути прийняті судом, оскільки зазначений нормативний акт визначає порядок оформлення результатів метрологічних робіт, однак не встановлює, що будь-яке відхилення від форми документа автоматично позбавляє його доказового значення або свідчить про недостовірність відображених у ньому відомостей.
Критично суд оцінює і доводи позивача щодо неможливості встановлення дати проведення повірки у зв`язку із нанесенням квартального повірочного тавра.
Так, відбиток повірочного тавра є одним із реквізитів, що підтверджує проведення повірки, однак не є єдиним доказом часу її проведення. Обставини проведення останньої повірки встановлюються судом на підставі оцінки всієї сукупності доказів, а не виключно шляхом аналізу позначень повірочного тавра.
Водночас посилання позивача на можливу невідповідність кварталу, зазначеного у повірочному таврі, даті контролю відносної похибки не свідчить про недійсність проведеної повірки, не спростовує факту її проведення та не доводить, що міжповірочний інтервал має обчислюватися з іншої дати.
При цьому, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував проведення наступної періодичної повірки у інший час або спростовував установлену відповідачем дату закінчення міжповірочного інтервалу.
Фактично наведені позивачем доводи зводяться до припущень щодо можливих недоліків оформлення окремого документа без спростування встановленої відповідачем обставини закінчення строку періодичної повірки засобу вимірювальної техніки 29.06.2024.
Поряд з тим, суд вважає незастосовними аргументи позивача про те, що виникнення спірних правовідносин стало наслідком неналежного виконання відповідачем умов Договору на технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи газопостачання № Дог/ЗФ/100-5852-24 від 08.08.2024, оскільки позивачем не доведено законодавчих підстав покладення на оператора ГРМ обов`язку здійснювати контроль за дотриманням власником засобу вимірювальної техніки строків періодичної повірки, нагадувати про їх сплив або забезпечувати виконання такого обов`язку замість споживача. Навіть за умови неналежного виконання відповідачем договору про технічне обслуговування такі обставини не змінюють встановленого Кодексом газорозподільних систем розподілу обов`язків між сторонами та не звільняють позивача від покладеного саме на нього обов`язку забезпечити своєчасне проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки.
З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у сумі 7267,20 грн підлягають віднесенню на позивача у відповідності до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 – 79, 86, 129, 130, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України 

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати нарахування Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” об`єму та вартості природного газу споживачу – Акціонерному товариству “Сенс Банк”, вул. Велика Васильківська, будинок 100, м. Київ, 03150 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 23494714) у розмірі 8541,12 м.куб. на суму 157 222,26 грн, що розрахований згідно з актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживачів, що не є побутовими), складеного на підставі Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025. У решті донарахування об`єму та вартості природного газу споживачу – Акціонерному товариству “Сенс Банк”, вул. Велика Васильківська, будинок 100, м. Київ, 03150 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 23494714) у розмірі 6746,13 м.куб. на суму 143 742,34 грн, що розрахований згідно з актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживачів, що не є побутовими), складеного на підставі Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025, – залишити без змін.

3. Провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Закарпатської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” зі складання Акту про порушення №ЗКФ/1 від 07.01.2025 закрити.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 7267,20 грн покласти на позивача відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України.

6. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду, згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

7. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, – http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua. 

Повне судове рішення складено та підписано 03.07.2026.

Суддя Л.І. Пригара