ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6270/26 Справа № 212/14406/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - КОЗЛОВ Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/14406/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Акуленка В.В., Остапенко В.О.

сторони:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
відповідачка -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 31 березня 2026 року, яке ухвалено суддею Козловим Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 31 березня 2026 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 01 грудня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювана кредитна лінія до 75 000 грн; тип кредитної карти - Картка «Універсальна GOLD»; строк кредитування – 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних – 40,8%; кількість та розмір платежів, періодичність - сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту - 60,00%. 
Відповідачка отримала платіжний інструмент - кредитну картку номер НОМЕР_1 , строк дії – 11/23.
В порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором відповідачка не виконала умови договору, в зв`язку з чим, станом на 26 листопада 2025 року, утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 62 734,34 грн, яка складається з: 51719,48 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 11 014,86 грн – заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просив суд стягнути на свою користь та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 31 березня 2026 року позовні вимогиАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 01 грудня 2020 року у розмірі 51 719,48 грн, судовий збір у сумі 1 999,56 грн., а всього 53 719,04 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не дослідив наявні у матеріалах справи докази, розглянув справу поверхнево. Позивач зазначає, що на підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало належні та допустимі докази по справі, в тому числі розрахунок заборгованості та виписку по рахунку, з яких вбачається користування відповідачем кредитним лімітом, що свідчить про згоду відповідача з умовами кредиту. В установленому законом порядку кредитний договір не визнаний недійсним, позивачем доведений факт укладення з відповідачем кредитного договору. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності досягнення сторонами кредитного договору згоди про розмір відсотків за користування кредитом. Зокрема, суд не врахував, що в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаній відповідачем у справі, процента ставка була визначена на рівні 40,8 % річних для карт Універсальна GOLD.
Суд першої інстанції безпідставно не прийняв Додаткову угоду № SAMDNWFC00038690642_01 до кредитного договору від 24.01.2025 та Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № 250124В1DI266527SNOZMAIN від 24.01.2025, як складові частини договору підписаного відповідачем на підставі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 01.12.2020, що є предметом спору по цій справі. Документи підписані між Банком та відповідачем від 24.01.2025 є домовленістю сторін в інтересах позичальника щодо реструктуризації існуючої на той час заборгованості за договором № б/н від 01.12.2020 з метою надання відповідачеві пільгових умов кредитування, а саме: замість нарахування процентів за ставкою 40,8 % річних погоджено було 12 % річних.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 01 грудня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 стала клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписанням якої приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Автоплатежі» Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розміщені в мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/terms, в редакції чинній на дату підписання Заяви, які разом становлять змішаний договір: Договір банківського рахунку, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка», а також прийняла всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язалася їх належним чином виконувати.
24.01.2025 відповідачкою була підписана Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № 250124В1DI266527SNOZMAIN. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії із встановлення кредитного ліміту в розмірі 200 000 гривень для карт Універсальна, 200 000 гривень для карт Универсальна Голд, 300 000 гривень для усіх преміальних карток, зі строком кредитування від 1 місяця до 24 місяців з пролонгацією.
Згідно з наданим розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 01 грудня 2020 року, станом на 26.11.2025 року, нарахована позивачем до стягнення за позовом у вигляді заборгованості за кредитом в розмірі 62734,34 гривень., яка складається із тіла кредиту 51719,48 грн. та відсотків у сумі 11014,86 грн.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 51 719,48 грн, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі не повернуті, а тому кредитор має право вимагати виконання кредитного договору в будь-який час. 
Зважаючи на те, що позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі, та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в частині відсутності правових підстав для стягнення відсотків за кредитним договором, у визначеному позивачем розмірі, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до  ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 01.12.2020 року та Паспорті споживчого кредиту взагалі не вказано вид обраної банківської послуги та суми кредитного ліміту, встановленого на відповідну картку, у зв`язку із чим неможливо установити розмір процентів, обумовлений сторонами при укладенні договору. Суд зазначив, що надані позивачем Додаткова угода №SAMDNWFC00038690642_01 до кредитного договору від 24.01.2025 та заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №250124В1DI266527SNOZMAIN, які містяться у матеріалах справи, суд не може розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01.12.2020 року, оскільки будь-яких відомостей, що вказані докази є додатковою угодою чи договором про внесення змін до існуючого договору №б/н від 01.12.2020 - суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Долучені позивачем копія Додаткової угоди №SAMDNWFC00038690642_01 до кредитного договору від 24.01.2025 та заява про приєднання до Умовта Правил надання банківських послуг №250124В1DI266527SNOZMAIN мають ознаки самостійного договору, а тому не враховані судом при вирішенні даного спору.
Проте, повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо з таких підстав.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно зі частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Так, позивачем до суду першої інстанції було надано Заяву відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписаній відповідачем у справі, процента ставка була визначена на рівні 42 % річних для карт Універсальна та 40,8 % річних для карт Універсальна GOLD.
На підставі Заяви від 01 грудня 2020 року відповідачу ОСОБА_1 було відкрито розрахунковий рахунок та надано платіжний інструмент - кредитну картку номер НОМЕР_1 , строк дії – 11/23, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 54-68).
Зазначене не було враховано судом першої інстанції, на що обґрунтовано посилається позивач в апеляційній скарзі.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.
Оскільки строк дії даного кредитного договору закінчується із закінченням строку дії кредитної картки – листопад 2023 року, а доказів надання відповідачці ОСОБА_1 іншої кредитної картки суду не надано і в позовній заяві зазначено про надання виключно однієї картки зі строком дії - 11/23, тип - Універсальна GOLD, то колегія суддів приходить до висновку, що із відповідачки на користь позивача може бути стягнута заборгованість за відсотками, нарахована по листопад 2023 року включно, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування припиняється.
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.
Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку – розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково – зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. 
З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018 року.
З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01 грудня 2020 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 випливає, що заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, станом на 30 листопада 2023 року, відсутня, оскільки нараховані відсотки погашалися за рахунок кредита та в графах заборгованості «Сальдо за нарахованими відсотками, які не включено в заборгованість» та «Сальдо за нарахованими відсотками на про строчці, які не включені в заборгованість накопичувальним підсумком» проставлено відмітку - 0 (а.с. 69-72).
Фактично заборгованість за відсотками у розмірі 11 014,85 грн нарахована позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» після укладення Додаткової угоди № SAMDNWFC00038690642_01 до кредитного договору від 24.01.2025 та Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № 250124В1DI266527SNOZMAIN від 24.01.2025, на чому позивач наголошує в апеляційній скарзі. 
Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, долучені позивачем копія Додаткової угоди №SAMDNWFC00038690642_01 до кредитного договору від 24.01.2025 та Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №250124В1DI266527SNOZMAIN мають ознаки самостійного договору та не містять жодної інформації про те, що ці документи є додатками до договору б/н від 01 грудня 2020 року.
За таких обставин, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за Договором б/н від 01 грудня 2020 року, вважає за необхідне змінити мотиви відмови у задоволенні цих позовних вимог, у зв`язку з чим залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду, на підставі п.1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, змінює в частині мотивів відмови у задоволенні цих позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.
Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 31 березня 2026 рокузмінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за Договором б/н від 01 грудня 2020 року, виклавши їх у редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 червня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: