Дата документу 01.07.2026 
Справа № 334/1052/26
Провадження № 1-кп/334/456/26
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
01 липня 2026 року м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за № 62025080100008475 від 11.12.2025 року за звинуваченням
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Запоріжжя, має вищу освіту, який на час вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді інспектора сектору з дотримання прав людини Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи призначеним відповідно до наказу начальника ГУНП в Запорізькій області від 02.01.2025 № 4 о/с на посаду інспектора сектору дотримання прав людини Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, маючи спеціальне звання капітан поліції, тобто будучи працівником поліції, який згідно вимог ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання повноважень є представником держави, законні вимоги якого є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами та відповідно до положень ст. 18 зазначеного Закону України зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини, будучи відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», а також п.1 примітки до ст.364 КК України, службовою особою правоохоронного органу, займаючи посаду, пов`язану із здійсненням функцій представника влади, вчинив злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.
Так, відповідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.
Згідно з п. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський відповідно до покладених завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.
Згідно зі ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди. Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 43 згаданого Закону, поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.
Згідно з посадовою інструкцією інспектора сектору дотримання прав людини Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_4 у своїй роботі керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, організаційно розпорядчими документами Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, ГУНП в Запорізькій області, іншими нормативно-правовими актами та розпорядчими документами, інструктивними та методичними документами, що регулюють забезпечення дотримання основоположних прав і свобод людини, основні засади державної політики у сфері захисту прав і свобод людини, правилами ділового етикету та професійної етики, методами роботи із засобами масової інформації. Інспектор не може бути залученим до виконання обов`язків, які прямо не передбачені законами України, відомчими нормативними актами міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України, що регламентують діяльність особи, відповідальної за перебування та забезпечення дотримання прав затриманих осіб, а також посадовою інструкцією. Інспектор несе службу в складі добового наряду Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, при цьому, на нього покладаються наступні завдання та обов`язки: здійснювати заходи щодо запобігання, виявлення та припинення порушень прав і свобод людини в поліцейській діяльності, а також належне реагування на факти виявлених порушень; забезпечувати належний стан дотримання прав та законних інтересів затриманих в діяльності поліції; здійснювати моніторинг за дотриманням поліцейськими прав і свобод людини, а також вживати заходи реагування за фактами виявлених порушень; здійснювати сприяння особам, які звернулися до територіального підрозділу поліції, у реалізації їхніх прав і свобод, що віднесені до компетенції сектору; здійснювати інформування безпосереднього керівника про виявленні випадки порушень прав та свобод людини в діяльності поліції; забезпечувати дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України в Запорізькому РУП ГУНП в Запорізькій області, у разі виявлення порушень дотримання прав і свобод людини, катувань, жорстокого або нелюдського ставлення до особи вживає заходи щодо їх припинення, доповідати керівництву про такі факти та готувати проєкти листів-інформування до відповідних органів та установ; у разі виявлення порушень дотримання прав затриманої особи, фактів катування, нелюдського або такого, що принижує гідність поводження з людиною або отримання такої інформації негайно вживати заходів щодо їх припинення та здійснення реєстрації даної події у порядку, визначеному законодавством України, доповідати безпосередньому керівнику, а також письмово повідомляти прокурора та Державне бюро розслідувань; дотримуватись принципів діяльності поліції, таких як: верховенство права, законність, відкритість та прозорість, політична нейтральність, безперервність, дотримання прав і свобод людини, взаємодія з населенням на засадах партнерства; про всі випадки виявлення порушень дотримання прав і свобод людини, зокрема затриманої особи, фактів катування, нелюдського або такого, що принижує гідність поводження з людиною або отримання такої інформації негайно вживати заходів щодо їх припинення та здійснювати реєстрацію даної події у порядку, визначеному законодавством України, доповідати керівнику територіального підрозділу поліції, а також письмово повідомляти прокурора та Державне бюро розслідувань; здійснювати стримане, доброзичливе, відкрите, уважне та ввічливе поводження, яке викликає в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати, та утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні службові обов`язки, від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини, а також які підривають авторитет Національної поліції України тощо. Крім того, згідно із зазначеною посадовою інструкцією, інспектор дотримується та забезпечує виконання підпорядкованим особовим складом вимог статті 3 Європейської конвенції з прав людини та статті 10 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, щодо щодо заборони підданню будь-кого катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Інспектор згідно з положеннями статті 16 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, Факультативного протоколу до цієї Конвенції, Європейської конвенції з прав людини, а також Закону України Про Національну поліцію, за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.
Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Статтями 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР передбачено, що нікого не може бути піддано такому, що принижує гідність, поводженню. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції. Кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього.
Однак усупереч вищевказаним вимогам законодавства, 11.12.2025, близько 00:49 год., знаходячись у приміщенні адміністративної будівлі Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: місто Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 191, інспектор сектору з дотримання прав людини Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел на перевищення влади та службових повноважень, незаконне застосування фізичної сили до громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи відсутність передбачених законом підстав для застосування фізичного впливу (сили) та для затримання особи, явно виходячи за межі наданих йому владних прав та службових повноважень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 18, 29, 37, 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», посадової інструкції інспектора сектору дотримання прав людини Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, ст.ст. 3, 29 Конституції України, ст.ст. 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не висунувши для виконання будь-які вимоги поліцейського, усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_6 жодних дій, які можуть бути підставою для застосування стосовно нього заходів примусу та фізичної сили, без будь-яких законних підстав, не врахувавши обставин конкретної ситуації, зокрема відсутності в діях потерпілого будь-якого правопорушення, невиправдано застосував заходи фізичного впливу за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , вказаного дня, тобто 11.12.2025, близько 00:49 год., знаходячись у приміщенні адміністративної будівлі Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: місто Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 191, без будь-яких законних підстав, розуміючи, що потерпілий ОСОБА_6 не вчиняє будь-яких протиправних дій, діючи умисно, з метою незаконного застосування фізичного впливу (сили) до потерпілого, усвідомлюючи відсутність законних підстав для такого застосування фізичного впливу (сили), застосував до останнього фізичну силу, а саме штовхнув на підлогу, після чого, наніс йому не менше восьми ударів кулаком правої руки в область передньої частини грудної клітини. Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забоя грудної клітини, а також порушив конституційні права потерпілого на особисту недоторканність.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі та дав відповідні свідчення. У скоєному щиро розкаявся. Попросив вибачення у потерпілого в судовому засіданні. Пояснив також, що про вчинене дуже шкодує, цей вчинок негідний співробітника поліції. Ситуацій на службі були ще гірші, але так вийшло, що не стримався. Можливість врегулювання спору без застосування фізичної сили була. Про вказаний факт повідомив черговому та написав рапорт. Жалкує про скоєне, вибачення в потерпілого просив ще в ту ніч. Претензій на той час в нього не було, відвезли його додому. Під час судового розгляду відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду.
Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною, і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 365 КК України, а саме: перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжувалися насильством, болісними діями, за відсутності ознак катування.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до тяжкого злочину.
Також, згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 , є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, 
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Крім того, при визначенні виду і розміру покарання необхідно також враховувати й те, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «пропорційності», тобто коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12), а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання. При цьому суд дотримується автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.
Тому, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує його відношення до вчиненого, визнання своєї вини, дані про його особу, те що останній раніше до кримінальної відповідальної не притягувався, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, у скоєному щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, має подяку за неодноразове надання допомоги підрозділам Збройних Сил України, під час розгляду справи перерахував на потреби ЗСУ 50000 грн. Також суд враховує позицію потерпілого, який претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, прохав суворо його не карати, думку прокурора та захисника, і вважає за необхідне обрати йому покарання без ізолювання від суспільства, з призначенням покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.
Окрім того, відповідно до ст. 54 КК України особа, засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 365 КК України, яке вчинив ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжких злочинів.
Цей злочин ОСОБА_4 вчинив обіймаючи посаду інспектора сектору дотримання прав людини Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, маючи спеціальне звання «капітан поліції».
Отже, спираючись на положення ст. 54 КК України, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченими як представником влади при виконанні службових обов`язків, суд вважає неможливим збереження за ОСОБА_4 спеціального звання «капітан поліції», тому останній підлягає позбавлення такого спеціального звання.
Цивільний позов по справі не заявлявся. 
Процесуальних витрати по справі відсутні.
Питання речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади в органах поліції строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спеціального звання «капітан поліції».
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Речові докази:
-копії сторінок з «Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених» у кількості 5 (п`яти) аркушів, які 11.12.2025 завірені печаткою Запорізького районного управління поліції ГУНП «Для довідок» та підписом «Гордєєва»;
-шість відеофайлів, які скопійовані та записані на флеш-носій в заздалегідь створену папку з назвою «Відео ЗРУП 11.12.2025». які зберігається в матеріалах кримінального провадження №62025080100008475 від 11.12.2025, після набрання вироком законної сили - зберігати в матеріалах кримінальної справи.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.
Копію вироку після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя:         ОСОБА_1