ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

05 червня 2026 року	Справа №160/11537/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу №160/11537/26 за позовною заявою позивача-1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), позивача-2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), позивача-3: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), позивача-4: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ: 21910427) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
04 травня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява позивача-1: ОСОБА_1 , позивача-2: ОСОБА_2 , позивача-3: ОСОБА_3 , позивача-4: ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач), в якій позивачі просять суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку щорічної одноразової допомоги до Дня Незалежності за 2025 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 особам з інвалідністю ІІ Світової війни ІІ групи, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії у порядку ст. ст. 7, 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ - протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити у порядку ст. ст. 7, 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ щорічну одноразову допомогу до Дня Незалежності за 2025 р. у розмірі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 – 15 988,00 грн.;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у порядку ст. ст. 7, 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ щорічну одноразову допомогу до Дня Незалежності за 2025 р. на користь: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 – 15 988,00 грн. з урахуванням виплачених сум.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність нарахування та виплати позивачу щорічної одноразової допомоги до Дня Незалежності у зменшеному розмірі, як особам з інвалідністю ІІ Світової війни ІІ групи, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії у порядку ст. ст. 7, 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/11537/26 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/11537/26, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, копію ухвали та позовну заяву з додатками отримав завчасно, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Кожен з позивачів є інвалідом війни та має право на отримання разової грошової допомоги до Дня незалежності України. 
Листом відповідача від 11.12.2025 року №72805-54769/КО-01/8-0400/25 року представнику позивачів повідомлено, що кожен з позивачів отримав спірну грошову допомогу в 2025 році у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” і “Про жертви нацистських переслідувань”, у 2025 році» від 29.04.2025 року №486 – 2900,00 грн (особа з інвалідністю ІІ групи). 
Вважаючи протиправним проведення виплати до Дня незалежності України в неналежному розмірі, позивачі звернулися до суду з цим позовом. 
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII (далі – Закон №3551-XII) до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Згідно ст. 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Згідно зі ст. 13 Закону №3551-XII щороку до Дня Незалежності України особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Порядок здійснення разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” і “Про жертви нацистських переслідувань” затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2023 року №1396 (далі – Порядок). 
Пунктом 2 Порядку встановлено, що до осіб, які мають право на грошову допомогу (далі - отримувач грошової допомоги), належать:
- особи з інвалідністю внаслідок війни та колишні малолітні (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язні концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнані особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин;
- учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та колишні неповнолітні (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язні концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також діти, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків;
- особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною;
- члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, статус яким установлено згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, дружини (чоловіки) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, дружини (чоловіки) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге;
- члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України;
- учасники війни та колишні в`язні концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особи, яких було насильно вивезено на примусові роботи, діти партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога.
За п. 3 Порядку грошова допомога виплачується до 24 серпня щороку в розмірах, визначених законодавством.
Постановою №486 установлено, що установити, що разова грошова виплата до Дня Незалежності України виплачується до 24 серпня 2025 р. у таких розмірах:
- особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаних особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:
- I групи - 3100 гривень;
- II групи - 2900 гривень;
- III групи - 2700 гривень.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Суд констатує, що дана справа відповідає ознакам зразкової справи №440/14216/23. За змістом правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 14.05.2025 року, щорічна разова грошова виплата не передбачена в Конституції України, тому на неї не поширюються й визначені статтею 22 Основного Закону України гарантії щодо заборони скасування чи звуження змісту та обсягу прав, передбачених, зокрема, у її статті 46.
Верховна Рада України шляхом прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань» від 20.03.2023 року №2983-IX, делегувала уряду право встановлювати порядок та визначати розмір разової грошової допомоги відповідним категоріям громадян. Таке делегування є правомірним, відповідає критеріям законності, мало легітимну мету економії державних коштів в умовах воєнного стану, а також є необхідним в демократичному суспільстві.
При цьому спірна разова грошова допомога не є основним джерелом існування, а є додатковою соціальною гарантією. В свою чергу Кабінет Міністрів України може регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги на підставі наданого йому Верховною Радою України права встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги
Отже, виплата позивачам разової грошової допомоги до Дня незалежності України здійснена згідно вимог законодавства. 
Доводи позивачів про неможливість застосування правових висновків, сформульованих Верховним Судом при розгляді зразкової справи, судом відхиляються як безпідставні. 
Так, позивачі вказували про неможливість врахування зразкової справи з огляду на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 року №754 (далі-Постанова №754) не діяла з 27.12.2023 року, що є безпідставним, оскільки юридичне значення має саме наявність або відсутність у уряду повноважень визначати розмір спірної виплати в цілому. Відмінність Постанови №754 та Постанови №486 полягає лише в році, за яких передбачено розміри виплат, що не є суттєвим для вирішення спору по суті, оскільки як вже вказав суд: уряд має право встановлювати розмір такої виплати, а тому це право наявне в усіх роках до зміни законодавства.
Доводи щодо невідповідності рішення в зразковій справі Рішенням Конституційного Суду України судом визнано необґрунтованими, оскільки наведені позивачем Рішення Конституційного Суду України мали загальний характер і не оцінювали конкретну ситуацію (в т.ч. припис ст. 12 Закону №3551-XII). В свою чергу застосування діючого нормативно-правового акту є вимогою принципу законності. 
Суд наголошує на тому, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Принцип законності в Україні належить до переліку конституційних. Частина друга ст. 6, частина друга ст. 19, пункт 12 частини першої ст. 92 Конституції України передбачають, що органи державної влади та місцевого самоврядування діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України. Це означає, що виключно законом визначаються повноваження, організація та порядок діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування. Ці органи діють у відповідності до режиму, за яким їм дозволено тільки те, що передбачено законом.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2024 року у справі №340/4709/23.
Доводи позивачів про те, що рішення в зразковій справі стосувалося лише 2023 року, а тому не може мати значення для 2025 року є безпідставними з огляду на попередні висновки суду: значення має передусім наявність або відсутність права уряду визначати розмір спірної допомоги. В даній ситуації відповідне право уряду делеговано законодавцем, в зв`язку з чим для обставин кожного року мають місце ідентичний юридичний та фактичний склад.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову позивача-1: ОСОБА_1 , позивача-2: ОСОБА_2 , позивача-3: ОСОБА_3 , позивача-4: ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко