Справа № 357/3145/20
Провадження № 2-др/357/117/25

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Ярмола О. Я. ,
при секретарі – Вдовика А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 357/3145/20, -

В С Т А Н О В И В :

31.10.2025 на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення усправі № 357/3145/20, в якій просить стягнути з позивача ОСОБА_2 , витрати на судовий збір у розмірі 11 773,00 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2023 року по даній справі було задоволено позов. Відповідач, не погоджуючись із таким рішенням, подав апеляційну скаргу та 21.11.2023 постановою Київського апеляційного суду було залишено без змін рішення першої інстанції.
Постановою ВП ВС від 23.04.2025 касаційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 13.07.2023 та постанову Київського апеляційного суду від 21.11.2023 скасовано і справу направлено на новий розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду.
При новому розгляді справи, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 27.10.2025 року позивачу відмовлено в задоволенні позову. Однак, суд не вирішив питання відшкодування судових витрат сторони відповідача в даній справі.
Відповідач зазначає, що в зв`язку з розглядом позову ОСОБА_2 , він поніс витрати : судовий збір за подачу апеляційної скарги – 5045 грн, судовий збір за подачу касаційної скарги – 6728 грн. та витрати на правничу допомогу – 25 000 грн.
В судовому засіданні відповідач підтримав свою заяву про ухвалення додаткового рішення.
Позивач в судовому засіданні заперечив в повному обсязі вимоги про відшкодування судових витрат відповідачу.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, перевіривши та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення.
Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2025 року було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Білоцерківська міська рада, про поділ в натурі будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Питання судових витрат судом не вирішувалося. Зазначене судове рішення не набрало законної сили.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
На підтвердження понесених відповідачем витарт суду було надано: копію Договору про надання правничої допомоги №12-К, укладеного 27.02.2020 між адвокатським об`єднанням «Кузьменко, Діденко та партнери» і ОСОБА_1 ; Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №12-К,; рахунок-фактура №42-К від 28.10.2025 та Акт наданих послуг де відображено, що сторони погодили вартість послуг – 25 000 грн.
Позивач ОСОБА_2 не надав обгрунтованих заперечень щодо розміру судових витрат відповідача в даній справі. Також, позивач не надав обгрунтованого клопотання про зменшення розміру судових витрат.
Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, слідує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). 
Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №826/2689/15 від 09 квітня 2019 року).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В підтвердження понесених судових витрат на сплату судового збору в апеляційній та касаційній інстанціях відповідач надав квитанції на суми 5045 грн. і 6728 грн. .
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові – на позивача (ст. 141 ЦПК України). 
Керуючись ст. 12, 15, 133, 134, 137, 141, 142, 270 ЦПК України, Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», суд - 

У Х В А Л И В :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі : судовий збір в сумі 11773 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 25000грн., всього до стягнення : 36 773 грн. (тридцять шість тисяч сімсот сімдесят три гривні).
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Додаткове рішення суду складено 20.05.2026 року.

Суддя   	О. Я. Ярмола