ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/8442/24
Провадження № 22-ц/820/1362/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
 
секретар: Шевчук Ю.Г.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2026 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання права власності та зняття арешту з земельної ділянки,
в с т а н о в и в:
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання права власності та зняття арешту з земельної ділянки.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.02.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 6822489500:07:004:0017 посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №124. 
14 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Хмельницької міської ради із заявою про державну реєстрацію прав власності щодо вищевказаної земельної ділянки. Проте, 19.11.2024 року зазначений державний реєстратор винесла рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій, оскільки встановлено, що на момент проведення державної реєстрації прав власності наявні обтяження на все нерухоме майно за ОСОБА_2 , який був продавцем за договором купівлі-продажу від 22.02.2012 року.
Станом на дату подання позову виконавчі провадження №46601099 та №42669084 завершено. Позивачка звернулася до третіх осіб (Першого та Другого відділів ДВС у м. Хмельницькому) із заявою про зняття обтяжень, однак отримала відмову.
Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просила суд визнати право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6822489500:07:004:0017 за ОСОБА_1 та зняти (скасувати) арешт нерухомого майна (номер запису 5593320), який накладено на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №42669084 від 06.05.2014 року та зняти (скасувати) арешт нерухомого майна (номер запису 8824208), який накладено на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №46601099 від 23.02.2015 року.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції керувався тим, що, позов заявлено не до всіх належних відповідачів, що є самостійною підставою для відмови у задоволені позову. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неналежний суб`єктний склад учасників справи та безпідставно відмовив у задоволенні позову з мотивів незалучення як відповідачів осіб, в інтересах яких свого часу були накладені арешти на майно боржника. 
На момент розгляду справи виконавчі провадження №42669084 та №46601099 були завершені, а виконавчі документи повторно до виконання не пред`являлися. Арешт на усе майно відповідача існує абстрактно, без чітко визначеної мети. За таких обставин єдиною особою, права якої можуть бути порушені або змінені внаслідок вирішення спору, є попередній власник майна – боржник, якого позивачка обґрунтовано визначила відповідачем.
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі не надходило.
В судове засідання учасники по справі не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 22.02.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 6822489500:07:004:0017, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №124 (а.с. 8-9).
14 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Хмельницької міської ради із заявою про державну реєстрацію прав власності щодо вищевказаної земельної ділянки. Проте, 19.11.2024 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Хмельницької міської ради Воротна О.І. винесла рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій, оскільки встановлено, що на момент проведення державної реєстрації прав власності наявні обтяження на все нерухоме майно за ОСОБА_2 , який був продавцем за договором купівлі-продажу від 22.02.2012 року (а.с. 7).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №410362154 від 29.01.2025 року стосовно фізичної особи ОСОБА_2 наявне обтяження арешт нерухомого майна (номер запису 5593320), яке накладено на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №42669084 від 06.05.2014 року винесеної державним виконавцем Другого міського відділу ДВС ХМУЮ Задорожною А.М. та обтяження арешт нерухомого майна (номер запису 8824208), яке накладено на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №46601099 від 23.02.2015 року винесеної державним виконавцем Першого міського відділу ДВС ХМУЮ Цегелею В.В. (а.с.34-35).
За інформацією Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22 травня 2025 року за № 53871 на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 42669084 з примусового виконання виконавчого листа № 686/20102/13 виданого 28.02.2014 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 10851,24 з ОСОБА_2 , на користь ТзОВ «Українська макрофінансова мережа».
25 березня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано боржнику для виконання, стягувачу до відома. Боржником рішення суду в самостійному порядку не виконано, в зв`язку із чим 06 травня 2014 року державним виконавцем винесена постанова № 42669084 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на усе нерухоме майно, що належало ОСОБА_2 
15 серпня 2014 року державним виконавцем завершено виконавче провадження № 42669084 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на 15.08.2014), виконавчий лист № 686/20102/13 виданий 28.02.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області разом із постановою про повернення виконавчого документа стягувачу № 42669084 надіслано на адресу ТзОВ «Українська макрофінансова мережа».
На підставі ч. 1 розділу X та ч.ч. 1, 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5, завершені виконавчі провадження підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить три роки. Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Ураховуючи вищевикладене, матеріали виконавчого провадження № 42669084 знищено за закінченням терміну зберігання, тому надати копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження немає можливості.
Виконавче провадження № 46601099 з примусового виконання виконавчого листа №686/20819/14-ц від 25.12.2014 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення за договором позики 4000 доларів США та 518 грн. 40 коп. судових витрат з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , перебувало на виконанні у Першому міському відділі державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області.
23 лютого 2015 року винесена постанова № 46601099 про відкриття виконавчого провадження.
23 лютого 2015 року винесена постанова № 46601099 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
03 березня 2015 року винесена постанова № 46601099 про стягнення з боржника виконавчого збору.
21 грудня 2015 року відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону станом на 21.12.2015 ) державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №46601099 з примусового виконання виконавчого листа №686/20819/14-ц від 25.12.2014 виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, а виконавче провадження № 46601099 направлено за належністю у Другий відділ державної виконавчої служби м. Хмельницький ГТУЮ в Хмельницькій області, для подальшого виконання.
29 грудня 2015 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький ГТУЮ в Хмельницькій області винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №686/20819/14-ц від 25.12.2014 року виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на 29.12.2015), а виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання у Перший відділ державної виконавчої служби м. Хмельницький ГТУЮ в Хмельницькій області.
15 січня 2016 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький ГТУЮ в Хмельницькій області повторно відкрито виконавче провадження № 49789124 з примусового виконання вищезазначеного рішення суду.
10.12.2018 року виконавче провадження №49789124 з примусового виконання виконавчого листа №686/20819/14-ц виданого 25.12.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення за договором позики 4000 доларів США та 518 грн. 40 коп. судових витрат з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , передано за підвідомчістю у Другий відділ ДВС м. Хмельницький ГТУЮ в Хмельницькій області.
19 листопада 2019 року винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження, якою замінено стягувана у виконавчому провадженні №49789124 ОСОБА_3 на правонаступника ОСОБА_4 , - згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.02.2019 по справі №686/20819/14-ц.
30 січня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», яку разом із виконавчим листом №686/20819/14-ц виданим 25.12.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення за договором позики 4000 доларів США та 518 грн. 40 коп. судових витрат з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_3 , надіслано на адресу стягувача.
Станом на 21.05.2025 року виконавчий лист №686/20819/14-ц виданий 25.12.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області у Другий відділ ДВС Хмельницького ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання повторно не надходив.
Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Такий же висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19).
Із матеріалів справи вбачається, що на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 накладено арешт (номер запису 5593320), на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №42669084 від 06.05.2014 року та накладено арешт (номер запису 8824208), на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №46601099 від 23.02.2015 року. Стягувачами за зазначеними виконавчими провадження є ОСОБА_4 як правонаступник ОСОБА_3 та ТОВ «Українська макрофінансова мережа» .
Належних допустимих та достатніх доказів щодо закінчення виконавчих проваджень шляхом виконання рішень судів про стягнення заборгованості з божника ОСОБА_2 на користь стягувачів матеріали справи не містять.
Направлення за належністю до Другого відділу державної виконавчої служби м.Хмельницького виконавчого листа, а в подальшому присвоєння виконавчому провадженню іншого номеру не свідчить про закінчення виконавчого провадження шляхом його виконання. 
За таких обставин ОСОБА_4 як правонаступник ОСОБА_3 та ТОВ «Українська макрофінансова мережа» мали б бути залучені до участі по справі яка переглядається як співвідповідачі. 
Пунктами 3, 4 частини 5 статті 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до ч.1, 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.
З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідне клопотання позивачем не заявлялось, а суд позбавлений можливості самостійно залучати співвідповідача до участі у справі, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.
Позивач не позбавлений права захистити свої права шляхом пред`явлення у встановленому законом порядку відповідного позову до належних відповідачів.
Саме по собі посилання на неоднакове застосування положень ЦПК України у різних справах хоч і подібних правовідносинах, не має правового значення для цієї справи та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції теж не спростовують, на законність оскарженого судового рішення не впливають.
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 22 червня 2026 року.

Судді:          Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк