Справа № 645/3796/26
Провадження № 3/645/781/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.26 місто Харків
Суддя Немишлянського районного суду м. Харкова Спесивцев О.В., розглянувши матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №647963 від 23.04.2026 року вказано, що 14.04.2026 року о 19:10 в м.Харків, вулиця Шевченка, 26, водій ОСОБА_1 , керуючи тз ВАЗ 21053 нз НОМЕР_1 та перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме препарату, що містить бензодіазепіни, що встановлено висновком лікаря нарколога за номером 879 від 20.04.2026 року, чим порушив п.2.9.а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний адміністративний матеріал надійшов до провадження Немишлянського районного суду м. Харкова.
Дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.
Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
За статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.
Так, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка складала протокол; відомості про особу порушника, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення; при наявності свідків і потерпілих, протокол може бути підписано також і цими особами.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст. 256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка фактично є обвинуваченням.
Відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Місцем вчинення правопорушення є місце, де було вчинено (допущено) протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність (не вчинено необхідну дію).
Відповідно до висновку Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. В аспекті цього питання необхідно розуміти, що використане словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1ст. 257 КУпАП, протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Виходячи зі змісту ст. 257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №647963 від 23.04.2026 року в графі «місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» вказано, що «14.04.2026 року о 19:10 в м.Харків, вулиця Шевченка, 26, водій ОСОБА_1 , керуючи тз ВАЗ 21053 нз НОМЕР_1 та перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме препарату, що містить бензодіазепіни, що встановлено висновком лікаря нарколога за номером 879 від 20.04.2026 року, чим порушив п.2.9.а ПДР».
Проте, згідно доданого до протоколу рапорту інспектора взв. 1 роти 4 бат. 2 УПП в Х/о ДПП ст. лейтенанта поліції Лариси Голуб вказано, що «14.04.2026 року у складі екіпажу Голуб, Внуков, Лісовий було зупинено ТЗ ВАЗ 21053 нз НОМЕР_1 за адресою: м.Харків, просп.Гер.Харкова, 242/2 під керуванням ОСОБА_1 , 07.11.1977 у якого вбачалися ознаки наркотичного сп`яніння».
Тобто, інформація вказана у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №647963 від 23.04.2026 та рапорті інспектора поліції має невідповідності в частині місця скоєння адміністративного правопорушення. При цьому, місце вчинення адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №647963 від 23.04.2026 (м.Харків, вулиця Шевченка, 26) знаходиться на території, на яку територіальна юрисдикція Немишлянського районного суду м. Харкова не поширюється.
Суд зауважує, що вимоги ст. 276 КУпАП не містять альтернативної підсудності щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП.
Згідно положень КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14).
За таких умов, суд приходить до висновку, що адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід повернути до УПП в Харківській області ДПП для належного оформлення.
Керуючись ст. ст. 245, 256, 278, 251 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в :
Матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути до УПП в Харківській області ДПП - для належного оформлення.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя