Справа № 279/2770/25
провадження 2/287/1038/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року   м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Винара Л.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», представник позивача Ушакевич Марина Петрівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (надалі ТОВ «Кредитсервіс», позивач) до ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , відповідачка, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 210603-003 від 03.06.2021 у розмірі 47025,00 грн. а також судових витрат: судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 03.06.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 210603-003, який було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Z52844, відповідно до якого відповідачці надано кредит в сумі 27000,00 грн. строком дії договору до 30.06.2022 року. На банківський рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 24975,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена кредитним договором, у розмірі 7,5 %, що в грошовому еквіваленті 2025,00 грн. На виконання умов договору позивач свої зобов`язання виконав повністю. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором станом на 18.02.2025 року у розмірі 47025,00 грн., яка складається з 24750,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 22275,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. Вказану заборгованість, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. позивач просив стягнути з відповідачки.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Русину М.Г.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Винару Л.В.
На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація із Олевської міської ради Житомирської області та з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно зареєстрованого місця проживання відповідачки ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 19.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить провести розгляд позовної заяви за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, та не повідомила про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у встановленому законодавством порядку, шляхом направлення на її адресу судових повісток та опублікування оголошення на веб-сайті суду, що стверджується матеріалами справи. Заяву про відкладення розгляду справи не надала. Про поважні причини неявки суду не повідомила. Будь які клопотання та відзив на позов від неї не надходили.
Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки, відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, жодних заяв та клопотань до суду не надіслала та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідив матеріали справи, вирішив питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що між відповідачкою ОСОБА_2 та ТОВ «Кредитсервіс» був укладений договір №210603-003 від 03.06.2021 року, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 27000,00 грн., строком дії до 03.06.2022 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Кількість щомісячних платежів 12, порядок сплати платежів щомісячно до 3 числа відповідного місяця включно, одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту 7,5%, сума одноразової комісії 2025,00 грн., відсоткова ставка в місяць від початкової суми кредиту 7,5%, реальна річна процентна ставка 97,5%, сума платежу щомісячного платежу 4275,00 грн. (погашення тіла кредиту 2250,00 грн, сплата відсотків 2025,00 грн.) (а.с. 7-8).
Кредитний договір № 210603-003 від 03.06.2021 відповідачкою ОСОБА_2 підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора Z52844.
З платіжної інструкції № 1135 від 03.06.2021 про перерахування суми кредиту вбачається, що ТОВ «Кредитсервіс» на виконання умов кредитного договору перерахувало ОСОБА_2 кошти у розмірі 24975,00 грн., призначення платежу: номер картки НОМЕР_1 , перерахунок кредитних коштів згідно договору № 210603-003 від 03.06.2021 (а.с21).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 210603-003 від 03.06.2021, за період з 03.06.2021 по 18.02.2025, «Кредитсервіс» нарахувало відповідачці заборгованість за кредитним договором у розмірі 47025,00 грн., з яких: 24750,00 грн. – заборгованості за тілом кредиту та 22275,00 грн. – заборгованість по нарахованим відсоткам.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом (повністю або частково) відповідачкою ОСОБА_2 також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідачки в матеріалах цивільної справи відсутні.
Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1054 ЦК України)..
Відповідно до ч.2ст.638ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України).
Судом встановлено, що кредитний договір №210603-003 від 03.06.2021 був підписаний ОСОБА_2 після її ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача за допомогою одноразового ідентифікатора.
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідачки на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «Кредитсервіс» щодо здійснення саме відповідачкою електронного підпису кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора Z52844 суду надано не було.
Згідно положеньст.629ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами
Відповідно до ч.1ст.526ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зіст.530ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно дост.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що згідно умов укладеного кредитного договору №210603-003 від 03.06.2021, ОСОБА_2 отримала від ТОВ «Кредитсервіс» грошові кошти в сумі 24750,00 грн., однак своїх зобов`язань за вказаним договором щодо повернення кредиту та сплати щомісячних процентів за користування ним не виконувала належним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 47025,00 грн., з яких: 24750,00 грн. – заборгованості за тілом кредиту та 22275,00 грн. – заборгованість по нарахованим відсоткам.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Наявними у справі доказами доведено, що ТОВ «Кредитсервіс» покладені на нього зобов`язання за кредитним договором № 210603-003 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачці грошові кошти в розмірі 24750,00 грн.
Розмір боргу доводиться розрахунком заборгованості за кредитним договором № 210603-003, який узгоджується із умовами договору.
Суд зазначає, що відповідачкою не подано у визначеному ЦПК України порядку жодного доказу на спростування доводів представника позивача, викладених у позовній заяві. Також, власного розрахунку заборгованості відповідачкою до суду не надано.
Окрім цього, відповідачка не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву та не надала доказів про сплату боргу за кредитним договором.
За таких встановлених фактичних обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За правилом частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, згідно платіжної інструкції № 6090 від 11.04.2025 позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору, які підлягають стягненню з відповідачки, оскільки позов задоволено у повному обсязі.
Разом із позовною заявою позивачем ТОВ «Кредитсервіс» заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. 
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат .
Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідачки понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідачки на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. 
Керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 626, 628, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», представник позивача Ушакевич Марина Петрівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» заборгованість за кредитним договором № 210603-003 від 03.06.2021 року в розмірі 47025 (сорок сім тисяч двадцять п`ять) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» витрати на правничу допомогу у сумі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.
У задоволенні решти вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена буд. 36-Д, приміщення 65-з, код ЄДРПОУ 41125531.

Представник позивача: Ушакевич Марина Петрівна, місце знаходження: 02094, м. Київ, проспект Л. Каденюка, буд. 23, а/с 54.

Відповідачка:  ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя:	  	Л.  В.  Винар