Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
Справа № 695/830/26 
номер провадження 2/695/1641/26

22 травня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі
судді Апанасенко К.І.,
за участю секретаря судового засідання Біленко Н.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
03.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» звернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансового кредиту у розмірі 54 242,52 грн.
Позов мотивує тим, що 30.11.2021 між АТ «Мегабанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №17-172-864-2-21-Г, який складається з публічної частини договору, яким є договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «Мегабанк»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини, якою є вказаний Кредитний договір. Позивач стверджує, що на підставі укладеного з первісними кредиторами договору відступлення права вимоги він набув права вимоги до відповідача за вказаним правочином. Тому представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК Єврокредит» суму заборгованості за кредитним договором, судові витрати.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.03.2026 відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, але в позові просив здійснювати розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
У судове засідання відповідач не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього на адресу суду не надходило.
Ухвалу про відкриття провадження та судові повістки суд двічі направляв відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, які відповідачем не були отримані та повернуті до суду з відміткою "адресат відсутній".
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, відповідач належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
22.05.2026 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
30.11.2021 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №17-172-864-2-21-Г (з ануїтетними платежами).
Підписанням кредитного договору № 17-172-864-2-21-Г ОСОБА_1 , як позичальник, підтвердив прийняття в повному обсязі публічної пропозиції АТ «Мегабанк» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК» www.megabank.ua.
Згідно з пунктом 1.3. Кредитного договору кредитодавець надає кредитні кошти в сумі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками до цього договору. Кредит надається на споживчі цілі шляхом видачі кредитних коштів з каси банку готівкою (пункт 1.4. Договору).
Розділом 2 Кредитного договору визначені умови та порядок надання кредиту. Зокрема, сторони погодили наступне:
- кредит надається на строк з 30 листопада 2021 р. до 29 листопада 2026 р. включно;
- загальний розмір кредиту становить 19 400 грн;
- процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована), становить 10% річних;
- орієнтована реальна річна процентна ставка – 100,12%;
- орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору – 69 050,33 грн;
- розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця та становить 3,80% від суми кредиту;
- розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця та становить 1 150,92 грн;
- процентна ставка за користування Кредитом понад строк, вказаний в п. 2.2. Договору, становить 90% річних.
Відповідно до умов п. 3.1 договору АТ «Мегабанк» відкриває ОСОБА_1 для обліку кредиту – поточний рахунок № НОМЕР_1 та для обліку нарахованих процентів – поточний рахунок № НОМЕР_2 .
Крім того, ОСОБА_1 підписав власноручним підписом паспорт споживчого кредиту, в якому містяться аналогічні умови.
АТ «Мегабанк» свої зобов`язання за кредитним договором № 17-172-864-2-21-Г виконав та надав 30.11.2021 ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 19 400 грн, що підтверджується заявою на видачу готівки № TR.3267997.96634.46 від 30.11.2021, підписаною відповідачем, та випискою з особового рахунку позичальника № НОМЕР_1 за період з 30.11.2021 по 02.12.2022.
Натомість позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом виконав не в повному обсязі, допустивши прострочення здійснення платежів за договором, унаслідок чого у останнього сформувалась заборгованість перед позивачем.
Розмір заборгованості відповідача перед АТ «Мегабанк» щодо виконання умов Кредитного договору № 17-172-864-2-21-Г від 30.11.2021, який визначається у виписках по особових рахунках відповідача № НОМЕР_1 та№ НОМЕР_2 за періоди з 30.11.2021 по 03.09.2024, узгоджується з розрахунком заборгованості, що складений АТ «Мегабанк».
У подальшому, 03.09.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №GL1N426240, відповідно до умов якого АТ «Мегабанк» відступило ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», а ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло права вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача як боржника за кредитним договором № 17-172-864-2-21-Г від 30.11.2021р.
Пунктом 2 договору №GL1N426240 передбачено, що після набуття Новим кредитором прав вимоги Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України.
Факт сплати ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» грошових коштів АТ «Мегабанк» у рахунок виконання умов договору про відступлення прав вимоги №GL1N426240 від 03.09.2024р. підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №66895 від 31.07.2024р.
Із витягу з Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги № GL1N426240 від 03.09.2024р. вбачається, що ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 17-172-864-2-21-Г від 30.11.2021р. на загальну суму 54 242,52 грн., з яких: заборгованості за кредитом – 18 847,19 грн.; заборгованості по сплаті процентів – 11 804,93 грн.; заборгованість по комісії – 23 590,40 грн.
27.12.2024р. між ТОВ «ФК Єврокредит» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений Договір про відступлення прав вимоги №1/12, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило, а ТОВ «ФК Єврокредит» (Новий кредитор) набуло належні ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» права вимоги до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених в додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, яким перейшли обов`язки боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами, в тому числі договорами про надання кредиту (овердрафту), з урахуванням усіх видів, змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору, в тому числі і право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 17-172-864-2-21-Г від 30.11.2021 на загальну суму 54 242,52 грн.
Із витягу з Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги № 1/12 від 27.12.2024р. вбачається, що ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 17-172-864-2-21-Г від 30.11.2021р. на загальну суму 54 242,52 грн., з яких: заборгованості за кредитом – 18 847,19 грн.; заборгованості по сплаті процентів – 11 804,93 грн.; заборгованість по комісії – 23 590,40 грн.
Факт сплати ТОВ «ФК Єврокредит» грошових коштів ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» у рахунок виконання умов договору про відступлення прав вимоги №1/12 від 27.12.2024р. підтверджується платіжними інструкціями кредитового переказу коштів №1074 від 27.12.2024р., №1091 від 31.12.2024р. та №1822 від 22.09.2025р.
Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд виходить із наступного.
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Таким чином, із дослідженого кредитного договору № 17-172-864-2-21-Г від 30.11.2021 суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на відповідних умовах шляхом підписання договору власноручним підпису.
Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Договорі № 17-172-864-2-21-Г від 30.11.2021р., і він користувався кредитними коштами, однак допустив порушення своїх зобов`язань в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.
Враховуючи ту обставину, що в порушення умов Кредитного договору № 17-172-864-2-21-Г від 30.11.2021р. відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув і після відступлення права грошової вимоги не здійснював платежів для погашення кредитної заборгованості, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 18 847,19 грн та заборгованості по сплаті відсотків – 11804,93 грн. - є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню на загальну суму 30 652,12 грн.
Відповідач не надав суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомив про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин.
Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати комісії в розмірі 23 590,40 грн, то слід зазначити наступне.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017р.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 30.11.2021р. (день укладення Кредитного договору), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 30.11.2021р. (день укладення Кредитного договору), до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, яка включається до загальних витрат за споживчим кредитом.
Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 30.11.2021р. (день укладення Кредитного договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 30.11.2021р. (день укладення Кредитного договору), умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зважаючи на викладене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року в справі №204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом встановлено, що в п. 2.8 розділу 2 кредитного договору передбачена сплата комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в процентному співвідношенні від суми кредиту, а саме в розмірі 3,80 % щомісячно. 
Відповідно до п. 2.14-2.15 договору такі супровідні послуги та їхня вартість мали би бути наведені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, яка додається до договору. Однак надана позивачем копія цієї таблиці не містить переліку додаткових та супутніх послуг позикодавця та інших осіб, які пов`язані з отриманням такої комісійної винагороди, за які встановлена щомісячна оплата. Там указано лише загальний розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості єдиною цифрою.
Тому положення спірного кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісійну винагороду в розмірі 3,80% від суми кредиту є нікчемними відповідно до частин першої, другої статті 11 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 30.11.2023 у справі № 216/7637/21 (провадження № 61-5692св23).
Відтак нарахування комісійної винагороди є неправомірним, а значить, у задоволенні відповідних позовних вимог слід відмовити. 
Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 11 200 грн, викладені в позовній заяві, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі № 2040/6747/18.
Предметом позову в даній цивільній справі є задоволення стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 54 242,52 грн.
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги №1/07 від 1 липня 2025 року, укладеного між ТОВ «ФК Єврокредит» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» ; акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 06.01.2026; вартість послуг (прейскурант), в якому міститься перелік наданих правових послуг, зокрема: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника – 1 200 грн., складання позовної заяви 10 000 грн., всього на суму 11 200 грн.
Така вартість роботи адвоката, враховуючи витрачений ним час, складність справи, критерій обґрунтованості та доцільності понесених витрат, факт здійснення ним лише одного виду правової роботи (складання позовної заяви), визначається судом як завищена і не співмірна із затраченими зусиллями на підготовку матеріалів для подання позовної заяви до суду. Тому, керуючись визначеними в ЦПК України критеріями, суд вважає справедливим, розумним, пропорційним та обґрунтованим відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн та заявив позовні вимоги про стягнення 54 242,52 грн.
Суд задовольняє позовні вимоги на суму 30 652,12 гривень, що становить 56,50 % від ціни позову. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 504,26 грн.
Керуючись ст. 12, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 353-354 ЦПК України, ст. 526, 1048, 1054 ЦК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» заборгованість у розмірі 30 652 (тридцять тисяч шістсот п`ятдесят дві) гривні 12 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 1 504 (одна тисяча п`ятсот чотири) гривні 26 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. 

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, оф. 105, код ЄДРПОУ 40932411
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя         К.І. Апанасенко