РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 621/2185/25
Провадження 2/621/316/26
12 червня 2026 року        м. Зміїв Харківської області
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючий – суддя В. Філіп`єва,
за участі секретаря судового засідання – А.Головіна,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ,
відповідач – Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області, місцезнаходження за адресою: вул. Адміністративна, буд. 9, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження за відсутності учасників цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області,
про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
09.07.2025 року ОСОБА_2 звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, в якому просив встановити факт, що має юридичне значення, а сааме: факт його постійного проживання разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .
Рух справи.
Протоколом автоматизовного розподілу судової справи між суддями від 10.07.2025 року справу розподілено в провадження судді Зміївського районного суду Харківської області І. Вельможної. (а. с. 20).
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області І. Вельможної від 14.07.2025 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом учасників в судове засідання (а. с. 21 - 22).
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області І. Вельможної від 06.08.2025 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 45)
На підставі розпорядження керівника апарату Зміївського районного суду Харківської області № 02-06/158 від 13.10.2025 в зв`язку з тривалою хворобою судді І.Вельможної здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено для розгляду справи суддю В. Філіп`єву. (а. с. 52 - 54).
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області В. Філіп`євої від 18.11.2025 року цивільну справу прийнято до провадження (а. с. 55).
Учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача Ю. Шелест - адвокат О. Гетьман у поданій заяві просить розглянути справу по суті за її відсутності, просить задовольнити позов в повному обсязі (а. с. 65).
Представник відповідача Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області К.Заможська, заперечень проти позовних вимог, відзиву на позовну заяву не подавала. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а. с. 71).
Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Позиції сторін та обставини, встановлені судом.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_2 народився в с. Таранівка Зміївського (нині Чугуївського) району Харківської області, де і проживає все своє життя. 3 січня 2015 року позивач почав опікуватись та всіляко допомагати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 проживала одна, дітей та рідних не мала, тому потребувала допомоги. Оскільки позивач ОСОБА_2 проводив з ОСОБА_4 багато часу та постійно допомагав і фізично, і фінансово, ОСОБА_4 вирішила заповісти позивачу належну їй земельну ділянку. 11.12.2015 року ОСОБА_4 склала заповіт, зафіксувавши у такий спосіб розпорядження на випадок її смерті та заповіла земельну ділянку, площею 3,5357 га, що розташована на території Таранівської сільської ради - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На початку 2023 року стан здоров`я ОСОБА_4 суттєво погіршився, вона потребувала постійного догляду і сторонньої допомоги. Крім того, в кінці травня - на початку червня 2023 року стало зрозуміло, що будинок за адресою: АДРЕСА_3 , в якому проживала ОСОБА_4 , став непридатним для проживання, тому позивач вирішив перевезти ОСОБА_4 жити до себе додому, оскільки проживає сам і наявність житлових приміщень це дозволяла. На початку червня 2023 року ОСОБА_2 перевіз ОСОБА_4 з її речами до себе додому, де вона проживала до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, починаючи з червня 2023 року ОСОБА_4 стала проживати у належному позивачу житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач допомагав їй в повсякденному житті, забезпечував продуктами харчування та ліками, супроводжував під час візитів до лікарів, купував речі для спільного користування (посуд, побутову техніку, інструмент тощо). Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який виданий 25.11.2021 року приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. після смерті батька ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина. Оскільки спадкоємців ОСОБА_4 не мала і проживала разом зі позивачем та його сім?єю, ОСОБА_2 вважав, що прийняв заповідану йому у спадщину земельну ділянку. Для отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через ненадання доказів проживання із спадкодавицею на час відкриття спадщини. Встановлення факту проживання позивача ОСОБА_2 із померлою ОСОБА_4 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 є необхідним для належного оформлення спадкових прав позивача, оскільки після звернення до нотаріуса Ю. Шелест було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , а в інший спосіб позивач не може реалізувати своє право на спадкування за заповітом, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з відповідним позовом про встановлення вказаного юридичного факту (а. с. 1 - 6).
Інші учасники заперечень проти фактичних обставин справи та по суті позовних вимог не заявляли.
Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 та Витягом з реєстру Зміївської територіальної громади № 2025/009232844 від 09.07.2025 року (а. с. 8 - 9).
Будинок 60А, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2021 року, виданого приватним нотаріусом Чугуївського РНО Харківської області Лещенко Л.В. (а. с. 10).
Право власності позивача на вищезазначений будинок підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Індексний номер витягу: 286800637 від 25.11.2021 року (а. с. 11).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_3 , виданого 20.11.2024 року Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис про смерть № 776 (а. с. 12).
11.12.2015 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок своєї смерті склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 земельну ділянку площею 3,5357 га (кадастровий номер земельної ділянки: 6321786000:01:000:0096), що розташована на території Таранівської сільської ради, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю III-ХР № 107812, виданого 20.12.2002 року виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області (а. с. 14).
Право власності на вищезазначену земельну ділянку підтверджується Державним Актом на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ХР № 107812, копія якого долучена позивачем до матеріалів справи та Витягом з Державного реєстру речових прав, Індексний номер витягу: 328613997 від 10.04.2023 року (а. с. 15, 16).
Актом обстеження № 84 від 01.07.2025 року, складеного депутатом Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Юрченком Юрієм Володимировичем в присутності свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , встановлено, що в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_1 , який останній рік 2024 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснював догляд за покійною ОСОБА_3 , яка і проживала у даному домоволодінні. ОСОБА_1 допомагав ОСОБА_3 у веденні її господарства, здійснював оплату за комунальні послуги, так як покійна була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Допомагав ОСОБА_3 у придбанні продуктів першої необхідності (а. с. 13).
04.07.2025 року приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Л.Лещенко розглянувши документи подані ОСОБА_2 , щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 3,4707 га кадастровий номер 6321786000:01:000:0096, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії слугувало те, що для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини (з дня смерті спадкодавця). Після смерті ОСОБА_3 , до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. заяв про прийняття або про відмову від спадщини за заповітом або за законом від спадкоємців померлої не надходило. Також, ОСОБА_2 не надано нотаріусу документи про останнє місце проживання померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а. с. 17 - 17 зворот).
Згідно інформації Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області №926 від 05.05.2026 року, за відомостями Реєстру територіальної громади, станом на день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_4 , ніхто не був зареєстрований (а. с. 72). 
Норми права, що підлягають застосуванню, та мотиви суду.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне:
Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч. 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до пунктів 1 - 4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно ч. 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. ст. 76 - 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Предметом доказування в даній справі є встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавицею ОСОБА_3 на момент її смерті, що необхідно позивачу в подальшому для оформлення спадщини за заповітом, відповідно до положень ч. 1 статті 1217 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 2 статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до положень статті 1222, 1223 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
За змістом норми статті 1268 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Зокрема, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Належними й допустимими доказами підтверджено, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали разом в будинку позивача за адресою: АДРЕСА_2 , який належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом. Померла ОСОБА_3 у вказаному будинку мешкала без реєстрації. Позивач ОСОБА_2 по день смерті ОСОБА_3 здійснював за нею догляд, вів спільне господарство, 
Відповідачем заперечень проти фактичних обставин справи та задоволення позовних вимог не висловлено.
Метою встановлення вказаного факту є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Позивачем вимоги щодо розподілу судових витрат не заявлялися, в зв`язку з чим, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання розподілу судових витрат між сторонами суд не вирішує.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 82, 141 - 142, 197 - 198, 211, 247, 259, 263 - 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , на день її смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач – Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області, місцезнаходження за адресою: вул. Адміністративна, буд. 9, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404.

Суддя В. Філіп`єва