Справа № 560/6685/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

18 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 23.10.2025 року №222650010634 щодо відмови у призначенні пенсії у зв`язку з інвалідністю;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 починаючи з 02.09.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.10.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Однак при розгляді заяви рішенням відповідача від 23.10.2025 позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу.
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначено, що за наслідками розгляду заяви позивача від 15.10.2025 про призначення пенсії та доданих до неї документів, до страхового стажу не зараховано періоди роботи: - протягом жовтня 1996 року - грудня 2003 року, згідно з вкладишем до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 01.04.1993, оскільки відсутня трудова книжка до якої він виданий. Крім того, на титульному аркуші зазначено по батькові російською мовою “ ОСОБА_2 ”, що не відповідає паспортним даним особи “ ОСОБА_3 ”. Надано архівну довідку від 02.10.2025 № 01-21/739-1 за період роботи в СТОВ Агрофірма «Лан» протягом 1999-2002 років, дані якої не враховано, оскільки відсутня інформація про прийняття та звільнення на підставі первинних документів (наказів, розпоряджень, тощо). До страхового стажу вищевказаний період зараховано частково за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж позивача становить — 04 роки 07 місяців 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії по інвіалідності відповідно до статті 32 Закону № 1058.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому строк згідно ухвали не скористалось, жодних документів до суду не подало.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд встановив наступне.
Позивач 15.10.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності з 02.09.2025.
23.10.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 222650010634 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи:
- протягом жовтня 1996 року — грудня 2003 року, згідно з вкладишем до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 01.04.1993, оскільки відсутня трудова книжка до якої він виданий. Крім того, на титульному аркуші зазначено по батькові російською мовою “ ОСОБА_2 ”, що не відповідає паспортним даним особи “ ОСОБА_3 ”.
Надано архівну довідку від 02.10.2025 № 01-21/739-1 за період роботи в СТОВ Агрофірма «Лан» протягом 1999-2002 років, дані якої не враховано, оскільки відсутня інформація про прийняття та звільнення на підставі первинних документів (наказів, розпоряджень, тощо).
До страхового стажу вищевказаний період зараховано частково за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж особи становить — 04 роки 07 місяців 23 дні. 
Вважаючи протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії по інвалідності, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі по тексту Закон №1058- ІV).
Згідно зі статтею 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлена інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.
Суд враховує, що позивачу з 02.09.2025 встановлена ІІІ група інвалідності (витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 10.09.2025 №27/25/2689/Р).
Частиною 1 статті 24 Закону №1058- ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058- ІV).
Основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника з огляду на положення статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є трудова книжка.
Положеннями пункту 3 Порядку № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З 20.06.1974 порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 (далі - Інструкція № 162).
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2.3 Інструкції № 162 записи здійснюються пером або кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольору.
За приписами пункту 2.5 Інструкції № 162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження, заохочення та інше, виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи. У цій постанові Верховний Суд зазначив, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Судом встановлено, що відповідач рішенням від 23.10.2025 № 22650010634 відмовив у призначенні пенсії позивачу, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу – 13 років, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди роботи: - протягом жовтня 1996 року - грудня 2003 року, згідно з вкладишем до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 01.04.1993, оскільки відсутня трудова книжка до якої він виданий. Крім того, на титульному аркуші зазначено по батькові російською мовою “ ОСОБА_2 ”, що не відповідає паспортним даним особи “ ОСОБА_3 ”. Надано архівну довідку від 02.10.2025 № 01-21/739-1 за період роботи в СТОВ Агрофірма «Лан» протягом 1999-2002 років, дані якої не враховано, оскільки відсутня інформація про прийняття та звільнення на підставі первинних документів (наказів, розпоряджень, тощо). До страхового стажу вищевказаний період зараховано частково за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 (далі Положення № 310).
Відповідно до пункту 2 Положення № 310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
Відповідно до пунктів 7, 8, 11 Положення № 310, в тих випадках, коли у трудовій книжці колгоспника заповнені всі сторінки відповідних розділів, трудова книжка доповнюється вкладишем. Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 3.1 Інструкції № 58, у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний.
Із цієї норми суд робить висновок, що вкладиш видається в разі заповнення всіх сторінок трудової книжки та є доповненням відомостей до неї. Водночас, вкладиш, як складова трудової книжки вшивається в основний документ та створює єдине ціле, що обумовлено наведеною нормою.
Суд звертає увагу, що відомості про трудову діяльність позивача, у вкладиші до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 01.04.1993 заповнені відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.93 та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.93 "Про трудові книжки працівників".
Так, вкладиш до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 01.04.1993 містить дату заповнення, відомості про прийом на роботу, дату та номер наказу про прийом на роботу, відомості про звільнення з роботи із зазначенням причини звільнення, дату та номер наказу про звільнення, які засвідчені печаткою відповідної установи та підписом відповідальної особи, а, відтак, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 .
Тому, посилання відповідача на відсутність інформації щодо трудової книжки, суд вважає безпідставним, оскільки ведення трудової книжки, її заповнення, оформлення та зберігання покладається не на працівника, а на адміністрацію підприємства.
Отже, суд дійшов висновку, що відсутність у позивача трудової книжки, до якої був виданий вкладиш серії НОМЕР_1 від 01.04.1993, сама по собі не може бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу, оскільки наданий вкладиш містить усі необхідні відомості про трудову діяльність позивача. При цьому законодавство не покладає на працівника обов`язку щодо забезпечення належного ведення, оформлення та збереження кадрової документації роботодавцем, а негативні наслідки недоліків у веденні таких документів не можуть покладатися на особу, яка фактично виконувала трудові обов`язки.
Також суд критично оцінює доводи відповідача щодо невідповідності по батькові позивача, зазначеного у вкладиші до трудової книжки російською мовою як « ОСОБА_2 », паспортним даним українською мовою « ОСОБА_3 ». Вказана розбіжність зумовлена особливостями перекладу по батькові позивача з російської мови на українську, не створює сумнівів щодо належності документа саме позивачу та не спростовує факту здійснення ним трудової діяльності. 
Суд також враховує, що архівна довідка від 02.10.2025 №01-21/739-1 підтверджує роботу позивача у СТОВ Агрофірма «Лан» у період 1999-2002 років. Відсутність у зазначеній довідці відомостей про накази щодо прийняття та звільнення не спростовує самого факту роботи позивача, оскільки така довідка видана архівною установою на підставі документів, що перебувають на зберіганні, а відповідачем не надано жодних доказів недостовірності відомостей, які в ній містяться.
За таких обставин суд приходить до висновку, що періоди роботи позивача з жовтня 1996 року по грудень 2003 року підлягають зарахуванню до його страхового стажу.
Враховуючи наведене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 23.10.2025 №222650010634 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на те, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з жовтня 1996 року по грудень 2003 року, суд дійшов висновку, що для повного та ефективного відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з жовтня 1996 року по грудень 2003 року відповідно до вкладиша до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 01.04.1993 та повторно розглянути заяву позивача від 15.10.2025 про призначення пенсії по інвалідності з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 23.10.2025 № 222650010634 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з жовтня 1996 року по грудень 2003 року відповідно до вкладиша до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 01.04.1993 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.10.2025 про призначення пенсії по інвалідності з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 21318350)  Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,Миколаївська обл., Миколаївський р-н,54008 , код ЄДРПОУ - 13844159) 	

Головуючий суддя 		П.І. Салюк