_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/11447/26
Провадження № 2-а/947/121/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2026 року

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В. розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ :
Космач 17.03.2026 звернувся до суду з даним позовом про скасування постанови №R416913 від 12.03.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому стало відомо, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 12.03.2026 винесено оскаржувану постанову, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу. Відповідно до постанови, Космач не пройшов (ла) (відмовився (лась) від проходження) ВЛК (п.2 розділу ІІ ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист", чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_1 скоїв (ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.
Вважає, що постанова була винесена не законно.
Сторона відповідача відзив не подала. Крім того, на ухвалу суду про витребування доказів, яку отримала, 10.04.2026, не надала суду копій матеріалів адміністративної справи відносно позивача.
Дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 12.03.2026 відносно позивача начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача винесено оскаржувану постанову №R416913, згідно якої позивач не пройшов (відмовився) від проходження) ВЛК (п.2 розділу ІІ ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист", чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.
При вирішенні позовних вимог суд застосовує такі норми права.
У частині 1 ст.210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст.210-1 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.
Згідно статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Статтею 99 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Так, стаття 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) є бланкетною, оскільки її диспозиція передбачає відповідальність за порушення, не даючи повного опису всіх його ознак, а відсилає до конкретного нормативно-правового акту. Це означає, що для визначення суті правопорушення необхідно посилатися на відповідні правила, встановлені іншими законами або актами.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Сторона відповідача не довела, що оскаржувана постанова винесена правомірно, що позивач не пройшов (відмовився) від проходження) ВЛК, а крім того, не надала суду копії витребуваної адміністративної справи відносно відповідача, а тому суд вважає, що покладених на сторону позивача статтею 77ч,2 КАС України обов`язків не виконала, а отже суд вбачає підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст.9,77,79,241-246 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності R416913 від 12.03.2026 ухвалену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 – закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя            Я. В. Бескровний