ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року	справа № 260/1950/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Закарпатського окружного адміністративного суду до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови,
у с т а н о в и в:
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Закарпатського окружного адміністративного суду до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області, Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, з вимогами:
- Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ від 16.03.2026 про стягнення виконавчого збору з боржника у виконавчому провадженні №80505214.
В обґрунтування вказує, що Закарпатський окружний адміністративний суд ще до відкриття виконавчого провадження вжив усіх можливих і залежних від нього заходів для самостійного виконання судового рішення, зокрема видав наказ №246/К від 19.12.2025 року про перерахунок суддівської винагороди. Повне виконання рішення, а саме виплата коштів у сумі 200 317,73 грн, не відбулося з об`єктивних причин, які не залежать від волі позивача, через відсутність відповідного фінансування у кошторисі суду, що підтверджується довідкою бухгалтерії. Головним розпорядником бюджетних коштів є Державна судова адміністрація України, яка за цим же судовим рішенням зобов`язана виділити ці кошти, проте неодноразові звернення суду залишилися без реагування. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №2540/3203/18, обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору є вжиття заходів примусового виконання та факт реального стягнення боргу, чого у цьому випадку не відбулося, тому стягнення збору без реального виконання є протиправним. Крім того, оскаржувана постанова прямо порушує вимоги пункту 3 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавчий збір взагалі не стягується, якщо рішення суду має виконуватися за рахунок коштів, передбачених спеціальною бюджетною програмою (в даному випадку це КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів...», що перебуває у віданні ДСА України). Таким чином, оскільки Закарпатський ОАС є державним органом, а виконання рішення прямо залежить від виділення коштів за державною бюджетною програмою, примусове стягнення виконавчого збору є безпідставним, незаконним та підлягає скасуванню.
Ухвалою судді від 24.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі розгляд якої ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Вказану ухвалу суду відповідач отримав 27.04.2026. що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав.
Ухвалою від 30.04.2026 задоволено клопотання позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 року по справі №260/2093/24 визнано протиправними дії Закарпатського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 із застосуванням щомісячного обмеження згідно з ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Зобов`язано Державну судову адміністрацію України виділити Закарпатському окружному адміністративному суду кошти для виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 в сумі 200317,73 грн. Зобов`язано Закарпатський окружний адміністративний суд здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та без застосування обмеження, передбаченого ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», в сумі 200317,73 грн з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
Львівським окружним адміністративним судом 16.06.2025 року видано виконавчі лист по справі № 260/2093/24.
19.12.2025 року, до відкриття виконавчого провадження №80505214, з метою виконання хоча б частини зобов`язання, шо стосується нарахування суддівської винагороди, Закарпатським окружним адміністративним судом видано наказ про перерахунок та виплату суддівської винагороди судді ОСОБА_1 від 19.12.2025 року №246/К.
16.03.2026 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ винесена постанова про стягнення виконавчого збору №80505214.
Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору з боржника у виконавчому провадженні №80505214 від 16.03.2026, позивач звернувся із цим позовом до суду.
При вирішенні спору суд керувався таким.
За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404).
Відповідно до частин 1,2, 4 статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Приписами частини 1 статті 42 Закону № 1404 передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Судом встановлено, що 16.03.2026 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярош Сергієм Івановичем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу – виконавчого листав №260/2093/24, виданого 16.06.2025 Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Закарпатського окружного адміністративного суду здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та без застосування обмеження, передбаченого ст. 29 Закону України « Про Державний Бюджет України на 2020 рік», в сумі 200317,73 грн., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
Судом встановлено, що начальником відділу бухгалтерського обліку та господарського забезпечення Закарпатського окружного адміністративного суду Лютянської Х.Я. була подана доповідна записка від 17.12.2025 року, в якій остання доповідає голові суду та керівнику апарату суду про те, що кошторисом на 2025 рік кошти для виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за 2020 рік не передбачено. Водночас по коду економічної класифікації видатків (КЕКВ) 2800 «Інші видатки» за окремою програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» (з коштів якої і мають виконуватися подібні судові рішення) кошторисні призначення на 2025 рік становлять 23 300 гривень, які вже були виплачені іншому судді по іншому судовому рішенню, що набуло законної сили раніше. Таким чином, начальник відділу просить керівництво суду розглянути можливість винесення розпорядчого документа для виконання рішення Львівського ОАС по справі №260/2093/24, що й було в подальшому реалізовано у вигляді наказу голови суду від 19.12.2025 року №246/К.
Варто додати, що з метою виконання судових рішень, які набули законної сили про нарахування та виплату суддівських винагород позивач неодноразово звертався до Державної судової адміністрації України з проханням про виділення коштів по КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя». Зокрема, на адресу ДСА України було надіслані листи №01-24/46683/25 від 22.08.2025 року, №03-22/2/86/25 від 26.08.2025 року, №03-22/2/37/26 від 13.03.2026 року. У вказаних зверненнях наголошувалось також і на тому, що в судових рішеннях крім зобов`язань Закарпатського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати недоплаченої суддівської винагороди наявні також зобов`язання Державної судової адміністрації України щодо виділення відповідних коштів Закарпатському ОАС. Вказані звернення позивача залишились без реагування від Державної судової адміністрації України.
Станом на 18.03.2026 року кошти за КПКВ (код програмної класифікації видатків) 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» для виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за рішенням суду по справі №260/2093/24 Державною судовою адміністрацією України не виділялися, що підтверджується довідкою начальника відділу бухгалтерського обліку та господарського забезпечення №11 від 18.03.2026 року.
Хронологія вказаних подій свідчить про те, що боржником було вжито всі заходи для самостійного виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 року у справі №260/2093/24.
На підставі викладеного, суд висновує, що для стягнення виконавчого збору з боржника державний виконавець повинен вчинити виконавчі дії, а не тільки винести постанову про відкриття виконавчого провадження.
Дії виконавця у межах ВП № 80505214 не призвели до фактичного стягнення коштів за виконавчим документом.
Суд зазначає, що відповідачем під час розгляду справи не надано доказів вчинення дій, які були направлені на фактичне виконання виконавчого документа, зокрема, стягнення коштів з боржника та реалізацію його майна, що свідчить про відсутність достатніх підстав для стягнення з позивача виконавчого збору.
Стягненням виконавчого збору без реального стягнення боргу створюються умови для сплати боржником подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.
Відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 22 січня 2021 року у справі № 400/4023/19.
Однак, пріоритетною для суду є наступна обставина, де за приписами п.3 частини 5 статті 27 Закону № 1404 - виконавчий збір не стягується: якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.
За статтею 2 цього Закону, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Верховний Суд у своєму рішенні від 23.06.2021 у справі №520/13014/20, п.55 зауважив, що у віданні ДСА діє окрема бюджетна програма для забезпечення виконання судових рішень – КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», призначена саме для таких цілей.
За правилами пункту 24 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, наявність такої програми означає, що списання коштів здійснюватиметься саме за нею.
Отже, постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору з боржника в даній справі винесена з порушенням вимог п.3 частини 5 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Тому позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження задоволенню не підлягають.
За вимогами частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Таким чином, судові витрати по справі з відповідача не стягуються..
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 159, 241-246, 250, 255, 262, 272, 287, 295 КАС України, суд -
у х в а л и в:
1.Адміністративний позов Закарпатського окружного адміністративного суду (м. Ужгород, вул. Загорська 30, 88603, ЄДРПОУ 35231455) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14, 88000, ЄДРПОУ 43316386) про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити повністю.
2.Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ від 16.03.2026 про стягнення виконавчого збору з боржника у виконавчому провадженні №80505214.
3.Судові витрати розподілу не підлягають.
Апеляційні скарги на рішення суду можуть бути подані в поряду, передбаченому ч. 6 ст. 287 КАС України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя	Грень Наталія Михайлівна