Справа № 466/6429/25 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В. 
Провадження № 22-ц/811/451/26 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 травня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий – суддя Цяцяк Р.П., 
судді: Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю: секретаря Костюк С.О.;
приватного виконавця Сокіл В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 04 грудня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:

07 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сокіл Віталії Іванівни (в подальшому – «приватний виконавець») щодо винесення постанови від 28 березня 2025 року про закінчення виконавчого провадження №77626788.
Скарга обґрунтовувалася тим, що в рамках виконавчого провадження, розпочатого приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Сокіл В.І, на підставі судового наказу від 23 січня 2025 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ЛКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з постачання гарячої води, виданого Шевченківським районним судом м. Львова, з карткового рахунку заявника було безпідставно стягнуто 12 555 грн. 30 коп.
28 березня 2025 року приватним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
В той же час, 28 березня 2025 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова в справі № 466/560/25 судовий наказ від 23 січня 2025 року було скасовано.
11 квітня 2025 року заявник звернувся до приватного виконавця з вимогою повернути вищевказану суму коштів, безпідставно стягнутих з боржника, покликаючись на приписи ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», однак листом від 07 травня 2025 року приватним виконавцем було відмовлено у виконанні цієї вимоги - з мотивів правомірності закриття виконавчого провадження, оскільки на час винесення постанови про закриття виконавчого провадження у розпорядженні приватного виконавця не було інформації про скасування судового наказу - підстави для стягнення грошових коштів.
Заявник вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 28 березня 2025 року винесена передчасно та безпідставно, а тому просив визнати дії приватного виконавця неправомірними та скасувати дану постанову (а.с. 1-2).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 04 грудня 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сокіл Віталії Іванівни 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 109-112).

Дану ухвалу оскаржив заявник ОСОБА_1 .
Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову – про задоволення вимог поданої ним скарги, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.
Звертає увагу на те, що «винесення оскаржуваної постанови про закриття виконавчого провадження від 28 березня 2025 року в часі збігається з винесення судового рішення (ухвали) про скасування судового наказу як підстави для відкриття виконавчого провадження та здійснення в подальшому відповідних процесуальних дії - стягнення коштів з особових рахунків боржників», а тому вважає, що «за таких обставин дії виконавця про стягнення грошових коштів, а позаяк, і винесення постановити про закінчення виконавчого провадження з підстав повного виконання судового рішення (судового наказу) є неправомірними, незаконними і такими, що порушують права ПОЗИВАЧА, а покликання в оскаржуваному судовому рішенні про правомірність закриття провадження з причини повного виконання припису судового наказу є неправомірним».
Вважає, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. «надмірними» - з огляду «на складність справи…, спрощене провадження. що не потребувало виклику сторін, установлену судову практику у спорах цієї категорії» (а.с. 86-90).

Апелянт, будучи своєчасно (13.03.2026 року) належним чином повідомленим про апеляційний розгляд справи, призначений на 11-00 год. 18.05.2026 року (а.с. 162, 165, 166), в судове засідання не з`явився і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до частини 2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Приватний виконавець Сокіл В.І. в судовому засіданні заперечила доводи апеляційної скарги та пояснила, що неодноразово детально роз`яснювала заявнику порядок повернення стягнутих коштів на підставі судового рішення, яке у подальшому було скасованим – з посиланням на відповідну судову практику, однак заявник не побажав скористатися її порадами та консультаціями.
Також пояснила, що у її, як приватного виконавця, провадженні знаходиться декілька тисяч виконавчих проваджень, а тому для представництва її інтересів у судах у справах за скаргами на її дії та/чи бездіяльність вона змушена звертатися за допомогою до адвокатів, у зв`язку з чим змушена нести витрати за надання їй професійної правничої допомоги і наполягає на стягненні цих витрат з заявника ОСОБА_1 , в тому числі – і на стадії апеляційного провадження у справі. 

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення приватного виконавця, перевіривши матеріали справи, а також законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено та стверджується матеріалами справи, що кошти на рахунок приватного виконавця Сокіл В.І. в результаті примусового виконання судового наказу, виданого Шевченківським районним судом міста Львова 23 січня 2025 року у справі №466/560/25, поступили ще 27 березня 2025 року (а.с. 47).
Тобто, станом на день постановлення судом ухвали про скасування згаданого вище судового наказу від 12.03.2025 року – 28 березня 2025 року - кошти з боржника ОСОБА_1 вже були стягнутими.
Відтак, приватний виконавець була вправі 28.03.2025 року винести постанову про закінчення виконавчого провадження (яка і оскаржується ОСОБА_1 ) і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.
Принагідно колегія суддів звертає увагу на те, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, загальний доступ до ухвали Шевченківського районного суду міста Львова від 28 березня 2025 року про скасування судового наказу від 23 січня 2025 року було надано лише 31 березня 2025 року (а.с. 45), а будь-які докази про те, що приватному виконавцю інформація про згадану ухвалу суду від 28 березня 2025 року стала відомою скоріше, ніж 31 березня 2025 року, у матеріалах справи відсутні. 

ЦПК України встановлено, що: 
- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);
- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);
- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137);
- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);
- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137). 

Представник приватного виконавця подав до суду першої інстанції письмові Заперечення на скаргу, у яких зазначено, що приватний виконавець понесла 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом згаданим судом скарги на винесену нею постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 15-31).
Заявник ОСОБА_1 клопотання до суду про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, або доводів про неспівмірність цих витрат (частини 5 і 6 статті 137 ЦПК України) не подавав. 

В ухвалі суду першої інстанції про прийняття скарги та відкриття провадження у справі від 08 липня 2025 року відсутнє посилання на те, що дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження та/або без повідомлення сторін (а.с. 10).
Як стверджується матеріалами справи, розгляд справи судом першої інстанції відбувався з викликом її учасників і приватний виконавець Сокіл В.І. приймала безпосередню участь у розгляді скарги ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга не містить посилання на конкретну «судову практику у спорах цієї категорії».
Відтак, з урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги стосовно «надмірності» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. - з огляду «на складність справи…, спрощене провадження. що не потребувало виклику сторін, установлену судову практику у спорах цієї категорії» - не можуть прийматися до уваги.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На стадії апеляційного провадження у справі професійна правнича допомога приватному виконавцю полягала лише у написанні Відзиву на апеляційну скаргу, у якому у значній мірі наводяться ті ж доводи, що і у згаданих вище Запереченнях на скаргу, які були поданими до суду першої інстанції.
З урахуванням всіх вищенаведених обставин в їх сукупності та з урахуванням критеріїв складності даної справи і предмету оскарження, колегія суддів приходить до висновку про те, що з заявника (апелянта) ОСОБА_1 на користь приватного виконавця підлягає до стягнення 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у справі, що (на переконання колегії суддів) буде відповідати критеріям розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 04 грудня 2025 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сокіл Віталії Іванівни 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у справі. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повну постанову складено 27 травня 2026 року.

Головуючий:      Цяцяк Р.П.

Судді:        Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.