Справа № 127/36782/25
Провадження № 22-ц/801/1386/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач: Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року	Справа № 127/36782/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б., 
учасники справи:
позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»
відповідач ОСОБА_1 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 квітня 2026 року, ухвалене у складі судді Зарічанського В. Г. в селищі Крижопіль, дата складення повного судового рішення невідома, -
встановив:
23.11.2025 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12.12.2023 між сторонами за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1315-9582. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор С8236, для підписання кредитного договору № 1315-9582 від 12.12.2023, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн, строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; знижена % ставка 1,20 % в день; стандартна % ставка 1,50 % в день. 
Позивач перерахував відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, однак той в свою чергу зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів не виконує, тому станом на 13.10.2025 р. утворилась заборгованість у розмірі 100 953,96 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 20 000,00 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 80 760,00 грн. та простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту 193,96 грн.
Кредитодавець частково списав заборгованості відповідачу за нарахованими процентами у сумі 10 780,00 грн та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1315-9582 від 12.12.2023, в розмірі 90 173,96 грн, яка складається з 20 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та з 70 173,96 грн заборговансоті за процентами.
Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 квітня 2026 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ"УКР КРЕДИТ ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором № 1315-9582 від 12.12.2023 у розмірі 55 478 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень 36 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 501 (одна тисяча п`ятсот одну) гривень 89 копійок.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності кредитних відносин: Кредитний договір № 1315-9582 від 12.12.2023 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач свої зобов`язання виконав та перерахував кредитні кошти, що підтверджується повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 02.12.2019 року № 4010, та довідкою про перерахування суми кредиту.
Частково задовольняючи вимоги про стягнення процентів, суд першої інстанції послався на те, що статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, та яка була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Тому суд навів власний розрахунок процентів та вказав наступне: як вбачається із Договору № 1315-9582 від 12.12.2023, ним була обумовлена процентна ставка 1,50 % в день. Умова укладеного між сторонами договору з розрахунку 1,5 процента в день з 20 серпня 2024 року є нікчемною. Відповідач сплатив в рахунок повернення боргу 30.12.2023 року 9 826,04 грн, тому несплаченим залишилось тіло кредиту в розмірі 10 173,96 грн. Таким чином, протягом 233 днів слід застосовувати ставку 1,5 процента до несплаченого тіла кредиту у розмірі 10 173,96 грн, а тому 152,6 (відсоток в день) помножити на 233 дня = 35 555,8 грн., а з 20.08.2024 по 06.10.2024 року, тобто за 48 днів мала застосовуватися ставка 1 процент, тобто 101 73,96 грн = 101, 7 грн (1 відсоток в день) помножити на 48 днів = 4 881, 6 грн. Отже, до повернення Позивачу є суми у розмірі 10 173,96 грн тіло кредиту та 45 304,4 грн - проценти за кредитом.
Не погодившись з таким рішенням, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 28 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить рішення в скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з відповідача на їх користь 90 173,96 грн, з яких 20 000 грн – заборгованість за тілом кредиту та 70 173,96 грн – заборгованість за процентами. Судові витрати покласти на відповідача.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд невірно здійснив розрахунок боргу, не врахував, що розмір процентної ставки був погоджений сторонами. В договорі були погоджені ануїтетні платежі, які мав вносити позичальник, однак він не дотримувався графіку їх внесення. Договір укладений 12.12.2023 року, тобто до прийняття змін до ЗУ «Про споживче кредитування», які стосуються обмеження розміру денної процентної ставки, а тому не можуть бути застосовані до укладеного з відповідачем договору.
04.052026 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що суд здійснив вірний розрахунок заборговансоті, доводи апеляційної скарги його не спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:
- 12.12.2023 між позивачем та відповідачем було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1315-9582 (надалі – Договір). Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн, строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; знижена % ставка 1,20 % в день; стандартна % ставка 1,50 % в день. Погашення кредиту відбувається шляхом внесення ануїтетних платежів, що дає можливість повністю погасити кредит впродовж 140 днів(пункт 2.3 Договору). Строк кредитування 300 днів, дата повернення кредиту 06.10.2024 року (пункт 4.9) (а. с. 19 -39);
- сторонами не заперечується, що позивач перерахував відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті;
-відповідач 30.12.2023 року здійснив платіж за укладеним Договором в розмірі 9 826, 04 грн (а. с. 82,), що підтверджено в тому числі довідкою позивача (а. с. 97).
- згідно розрахунку заборгованості, виконаного позивачем, станом на 13.1.2025 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 100 953,96 грн , з яких: 20 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 80 760 грн – заборгованість за процентами, 193,96 грн – заборгованість за комісією (а. с. 40-48). Позивач частково списав заборгованість за процентами в розмірі 10 780 грн, тому висував вимогу стягнути заборгованість за процентами в розмірі 70 173,96 грн та не висуває вимогу стягнути заборгованість за комісією.
Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.
За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).
Наявність кредитних відносин, отримання відповідачем 20 000 грн сторонами не заперечується та не оскаржується.
Щодо доводів апеляційної скарги про неправильність здійсненого судом розрахунку заборгованості за користування кредитом.
Відповідно до статті 19 ЗУ «Про споживче кредитування, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:
1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;
2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;
3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Згідно погодженого погашення кредиту ануїтетними платежами (пункт 2.3 Договору), погашення мало відбуватися наступним чином: 

№	Граничний термін платежу	Сума погашення кредиту, грн	Сума процентів та комісії (разом), грн	Загальна сума сплати (Ануїтетний платіж), грн	
1	25.12.2023	0,00	4 763,02	4 763,02	
2	08.01.2024	0,00	4 763,02	4 763,02	
3	22.01.2024	1 209,06	3 553,96	4 763,02	
4	05.02.2024	1 606,16	3 156,86	4 763,02	
5	19.02.2024	1 876,08	2 886,94	4 763,02	
6	04.03.2024	2 191,22	2 571,80	4 763,02	
7	18.03.2024	2 559,42	2 203,60	4 763,02	
8	01.04.2024	2 989,36	1 773,66	4 763,02	
9	15.04.2024	3 491,54	1 271,48	4 763,02	
10	29.04.2024	4 077,16	684,88	4 762,04	

Як встановлено судом і не заперечується позивачем, відповідач 30.12.2023 року здійснив платіж за укладеним Договором в розмірі 9 826, 04 грн (а. с. 82, 97), станом на цю дату у відповідача виник прострочений обов`язок сплатити 25.12.2023 року ануїтетний платіж в розмірі 4 763,02 грн, заборгованість по простроченому тілу кредиту була відсутня.
Станом на 30.12.2023 року розмір заборгованості за процентами склав 4 860 грн: з 12.12.2023 року по 25.12.2023 року (знижена процентна ставка 1,2%) проценти склали 3 360 грн (20 000 х 1,2 % х 14 днів); за період з 26.12.2023 по 30.12.2023 року (процентна ставка 1,5%) проценти склали 1 500 грн (20 000 х 1,5% х 5 днів).
Отже, з урахуванням приписів статі 19 ЗУ «Про споживче кредитування, внесеним 30.12.2023 року відповідачем платежем в розмірі 9 826, 04 грн було погашено ануїтетний платіж в розмірі 4 763,02(який складався з процентів), а решта суми в розмірі 5 063, 02 грн слід було зарахувати в погашення тіла кредиту (пункт 2 ч.1 ст. 19 Закону), однак позивач цього не зробив, що призвело до подальшого неправильного нарахування процентів, а відтак і до неправильного визначення загального розміру заборговансоті. Наведений відповідачем розрахунок заборгованості також є невірним, оскільки відповідач врахував усю суму внесеного платежу в погашення тіла кредиту, що не відповідає приписам статті 19 ЗУ «Про споживче кредитування». Суд першої інстанції, розглядаючи справу, також припустився аналогічної помилки та здійснив розрахунок, врахувавши внесений відповідачем платіж в погашення тіла кредиту. 
Тому апеляційний суд наводить власний розрахунок заборгованості.
Як зазначалося вище, Договором погоджена процентна ставка по закінченню Базового періоду (14 днів) в розмірі 1,5 % щоденно. Позивач наполягає, що саме такий розмір процентної ставки повинен застосовуватися за весь період нарахування процентів, зокрема, до 06.10.2024 року (закінчення строку кредитування), оскільки приписи ЗУ «Про споживче кредитування», якими обмежено максимальний розмір денної процентної ставки, до кредитного договору, який укладений до набрання чинності цими змінами і який не переукладався, не застосовуються.
Суд констатує, що згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення КСУ від 09 лютого 1999 року по справі № 1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
Відповідно до частини 5 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 було доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023).
Згідно пункту 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» № 3498-IX, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон набрав чинності 24.12.2023 року.
Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми.
Оскільки Закон України № 3498-ІХ набув чинності 24.12.2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження максимального розміру денної процентної ставки, в період часу з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки – 2,5 % (що не перевищує денну процентну ставку, визначену в Договорі № 1314-9582 від 12.12.2023 року ), в період часу з 22.04.2024 року до 20.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки – 1,5 % (що не перевищує денну процентну ставку, визначену в Договорі № 1314-9582 від 12.12.2023 року), а з 20.08.2024 року – максимальний розмір денної процентної ставки – 1 %.
При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Вказане свідчить про те, що у випадку продовження дії кредитних договорів після набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.
Тому, суд відхиляє доводи представника позивача щодо необхідності застосування визначеної у договорі споживчого кредитування денної процентної ставки у розмірі 1,5 % за весь кредитування (до 06.10.2024 року).
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що проценти за користування кредитом, з урахуванням того, що з 30.12.2023 року розмір тіла кредиту становив 14 936,98 грн (20 000 - 5 063, 02 ), мають нараховуватися наступним чином:
-з 01.01.2024 року до 19.08.2024 року включно – процентна ставка 1,5 % щоденно (202 дні);
-з 20.08.2024 року до 06.10.2024 року (кінцева дата кредитування) – 1 % (48 днів).
Отже, за період з 01.01.2024 року до 19.08.2024 року заборгованість за процентами складає 45 259,05 грн (14 936,98грн х 1,5% х 202 дні);
за період з 20.08.2024 року по 06.10.2024 року заборгованість за процентами складає 7 169,75 грн (14 936,98грн х 1% х 48 днів);
Таким чином, загальний розмір заборгованості за процентами складає 52 428,80 гривень ( 45 259,05 грн + 7 169,75 грн ).
Отже, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 1314-9582 від 12.12.2023 року становить 67 365,78 грн ( 14 936,98 грн тіло кредиту + 52 428, 80 грн проценти за кредитом) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги. 
Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а рішення суду першої інстанції постановлене на підставі неповно та неправильно встановлених фактичних обставинах справи, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.
Тому рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 квітня 2026 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивач поніс такі витрати: 2 422, 40 грн по сплаті судового збору за подання позову (а. с. 11), 3 633,60 грн по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.134), а всього 6 056 грн. Доказів понесення судових витрат стороною відповідача матеріали справи не містять.
Ціна позову становить 90 173, 96 грн, до задоволення підлягає 67 365,78 грн ( 14 936,98 грн тіло кредиту + 52 428, 80 грн проценти за кредитом) тобто 74,71 %.
З огляду на принцип пропорційності (частина 1, 2 статті 141 ЦПК України), з відповідача на користь позивача слід стягнути 4 524,44 грн ( 6 056 х 74,71%) понесених судових витрат
На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити частково.
Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1315-9582 від 12.12.2023 року в розмірі 67 365 (шістдесят сім тисяч триста шістдесят п`ять гривень 78 к) гривень, яка складається з 14 936 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот тридцять шість гривень 98 к) гривень - заборгованості за тілом кредиту та з 52 428 (п`ятдесят дві тисячі чотириста двадцять вісім гривень 80 к) гривень – заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»» 4 524 (чотири тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні 44 к) гривні понесених судових витрат.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»», код ЄДРПОУ 41915308, адреса: бульвар Вацлава Гавела, буд. № 4, 03124;
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 25 червня 2026 року.

Головуюча   Т. М. Шемета

Судді:   О. В. Ковальчук

Т. Б. Сало