ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/23018/23 пров. № А/857/9961/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року з питань встановлення судового контролю у справі за його адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Сидор Н.Т., 
час ухвалення судового рішення не зазначено,
місце ухвалення судового рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення 22 січня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі №380/23018/23, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №8928/8 від 18.01.2023; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та прийняти рішення за результатами її розгляду із врахуванням висновків суду.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою, у якій просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у справі №380/23018/23.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2026 у задоволенні вказаної заяви було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення виконано, на підтвердження чого відповідачем подано копію рішення від 04.10.2024 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , прийнятого на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі №380/23018/23.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив вказану ухвалу скасувати та задовольнити його заяву. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що станом на теперішній час рішення суду від 22.05.2024 залишається невиконаним. Звертає увагу, що обов`язок відповідача у цій справі полягає не у повторенні вже визнаної протиправною позиції, а у прийнятті нового, правомірного рішення, сформованого з урахуванням висновків суду, які є обов`язковими. Стверджує, що за відсутності заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним, а тому не залишається сумнівів у тому, що без встановлення судового контролю за виконанням судове рішення залишиться невиконаним.

Відповідно до частини 3 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. 

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 № 4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024 (далі - Закон №4094-ІХ), статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України викладено у новій редакції.
Крім того, Кодекс адміністративного судочинства України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону № 4094-IX встановлено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Положеннями частини четвертої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 4094-IX передбачено, що відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.
Частиною п`ятою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.
Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
За приписами частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання.
Надаючи оцінку підставам, за яким позивач просить встановити контроль за виконанням судового рішення в цій справі, апеляційний суд виходить з такого.
Як зазначено вище, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі №380/23018/23, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №8928/8 від 18.01.2023; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та прийняти рішення за результатами її розгляду із врахуванням висновків суду.
На виконання вказаного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення від 04.10.2024 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Відтак, відповідачем виконано рішення суду у справі №380/23018/23 шляхом повторного розгляду заяви позивача, тобто у спосіб, визначений судовим рішенням.
Суд зауважує, що судове рішення від 22.05.2024 у справі №380/23018/23 не містить висновків про наявність підстав та про зобов`язання пенсійного органу прийняти рішення на користь позивача. 
При цьому апеляційний суд зауважує, що у судовому рішенні проаналізовано Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, що затверджений постановою правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005 №22-1, за результатом чого суд дійшов висновку, що таким передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником. Відтак, суд констатував протиправність оскаржуваного рішення та скасував таке.
Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення суду виконано у спосіб, визначений власне судовим рішенням.
Апеляційний суд зауважує, що правовідносини, що виникли після повторного розгляду заяви на виконання судового рішення в цій справі, є новими, фактично не стосуються виконання рішення у цій справі, оскільки таким правова оцінка у справі №380/23018/23 не надавалась.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.
Наведені скаржником доводи апеляційної скарги не спростовують правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального закону.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи зазначене процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі №380/23018/23 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар