ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/1046/25  Номер провадження 33/814/564/26	Головуючий у 1-й інстанції Козир В. П.  Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем судового засідання Писаренко К.С., з участю адвоката Струць Т.І. – захисника в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Струць Т.І. – захисника в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 17 березня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно з постановою, 21 листопада 2025 року о 23 годині 40 хвилин у селищі Нова Галещина по вулиці П`ятницького біля будинку 1 громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки Ford Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулася адвокат Струць Т.І. – захисник в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевий суд не взяв до уваги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою долученою до матеріалів справи.
Вказує, що даних про те, що ОСОБА_1 притягувався раніше до відповідальності за адміністративні правопорушення матеріали справи не містять. Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за яким ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, виходячи з його фактичних обставин, не завдало збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам, тому вважає, що є законні підстави звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, у відповідності до ст. 22 КУпАП, із закриттям провадження по справі в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.
Крім того зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів того, що особі було чітко та зрозуміло роз`яснено її права, наслідки відмови та процедура огляду проводилась відповідно до встановленого порядку. 
Вказує, що поліцейськими було порушено порядок огляду, оскільки огляд водія-військовослужбовця проводиться в присутності особи, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у збройних Силах України, у зв`язку з чим огляд є недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.
Також зазначає про порушення прав ОСОБА_1 , оскільки йому не було роз`яснено і забезпечено право на захист, що є порушенням його конституційних прав.
Сторона захисту вважає, що місцевим судом не було враховано, що ОСОБА_1 проходить службу на посаді водія та його безпосередні обов`язки пов`язані з евакуацією техніки, перевезення особового складу та забезпечення бойових завдань. У разі позбавлення права керування транспортними засобами, він втратить можливість виконувати ці завдання, що негативно вплине на боєздатність підрозділу та загалом на обороноздатність країни.

Заслухавши виступ захисника Струць Т.І. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП, досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
Таких висновків суд дійшов на підставі сукупних та взаємоузгоджених між собою доказів: протоколу про адміністративне правопорушення від 21.11.2025 серії ЕПР 1 № 518958; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів - Drager Alcotest 6810 та направлення до закладу охорони здоров`я на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.11.2025, згідно з якими ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку; постанови серії ЕНА № 6193008 від 20.11.2025, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП; відеозапису події.
Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_2 за викладених у протоколі та постанові суду обставин та був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху.
Поряд із цим, суд не надає оцінку підставам зупинки транспортного засобу, оскільки зазначене перебуває поза межами предмету розгляду по даній справі.
В ході спілкування з ОСОБА_1 , у поліцейських виникли підозри про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про ознаки якого було повідомлено водія - запах алкоголю з порожнини рота.
ОСОБА_1 працівникам поліції повідомив, що він дійсно вживав пиво.
Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки з використанням приладу Drager так і в найближчому закладі охорони здоров`я, роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду. Крім того, працівниками поліції також надано вичерпні відповіді на запитання ОСОБА_1 щодо процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.
Слід звернути увагу, що встановлення ознак сп`яніння, що є підставою для направлення особи для проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до чинного законодавства відноситься до компетенції поліцейського, а не суду.
Згідно з п.п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Однак, усупереч положенням п. 2.5 ПДР, на законну вимогу поліцейського ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
Попри заперечення сторони захисту, водієві було належним чином роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП, зокрема і право на захист, що вбачається з відеозапису та підпису ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення.
Посилання апелянта на те, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння та при складанні адміністративних матеріалів були порушені вимоги КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи.
Так, згідно із положеннями ст. 15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення полягає саме в керуванні транспортним засобом та перебуванні у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (зі змінами).
Пунктами 6, 7 розділу І зазначеної Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. Зазначене також зафіксовано у ч. 2 ст. 266 КУпАП.
В той же час, стаття 266-1 КУпАП регламентує порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
З матеріалів справи та відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 керував належним йому цивільним транспортним засобом Ford Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Будь-яких доказів з приводу того, що ОСОБА_1 в цей час перебував при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із проходженням військової служби, надано не було.
Аналіз вищенаведених норм законодавства та встановлених обставин справи дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_1 у час його зупинки працівниками поліції перебував в статусі водія приватного транспортного засобу, тобто є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже й огляд на стан сп`яніння законно був проведений відповідно до ст. 266 КУпАП.
Отже, істотних порушень правил проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та порядку оформлення відмови від його проходження, які б впливали на правильність висновків суду, під час апеляційного розгляду встановлено не було.
В той же час, не можуть бути застосовані положення ст. 22 КУпАП в частині звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та застосування до нього усного зауваження, оскільки у Примітці до вказаної норми міститься пряма заборона на застосування цих положень до правопорушень, передбачених зокрема ст. 130 КУпАП.
Не може бути також зменшено або призначено інше стягнення з огляду на відомості про особу ОСОБА_1 , його статус військовослужбовця, які підлягають безумовному врахуванню, оскільки стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції є законним та належним чином мотивованим, у зв`язку із чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Струць Т.І. – захисника в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 17 березня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду       Н.М. Харлан