ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 р. 	Справа № 440/4364/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2026, головуючий суддя І інстанції: В.І. Бевза, м. Полтава по справі № 440/4364/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ» 
до  Головного управління ДПС у Полтавській області   
про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ОБРІЙ” (далі позивач, ТОВ “ОБРІЙ”), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення, винесені Головним управлінням ДПС у Полтавській області, а саме:
- податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120280701 форми “Р”, яким ТОВ “ОБРІЙ” збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 527 494,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 131 873,50 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120290701 форми “В4”, яким встановлено завищення від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 537 767,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120340701 форми “ПС”, яким за не подання повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти пов`язані з оподаткуванням до ТОВ “ОБРІЙ” застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 54 060,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2024 року № 00178610701 форми “ПС”, яким за не подання повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти пов`язані з оподаткуванням до ТОВ “ОБРІЙ” застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 49 980 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120310701 форми “ПН”, яким ТОВ “ОБРІЙ” нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 474 885,50 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120300701 форми “ПС”, яким ТОВ “ОБРІЙ” нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 12 327,50 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що в Акті перевірки відповідач робить висновок, що при поверненні орендованого об`єкта поліпшення вважається безоплатно наданою послугою, яка підлягає обкладенню ПДВ за основною ставкою. При цьому, база оподаткування визначається виходячи з ціни придбання товарів (послуг), використаних для поліпшення об`єкта оренди і, що позивач при поверненні майна з оренди повинен здійснити реалізацію капітальних поліпшень орендодавцю, чим порушив п. 187.1, п. 188.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) внаслідок чого занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 949 771 грн., в т.ч. за грудень 2020 - 643 556 грн, березень 2021 - 187 291 грн, лютий 2023 - 118 924 грн. Та в порушення п. 201.1 ст. 201 ПК України не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 949 771 грн за рахунок не нарахування зобов`язань по капітальних поліпшень орендованих основних засобів. І в Акті відповідач зазначає, що позивач придбав об`єкти нерухомості за договорами від 23.12.2020, 04.03.20221 та 15.02.2023, а 22.12.2020, 03.03.2021 та 14.02.2023 орендар (позивач) та орендодавець уклали акти приймання-передачі майна з оренди, в яких орендар не скористався правом на відшкодування вартості капітальних поліпшень орендованих основних засобів.
Зауважив, що позивач - сільськогосподарське підприємство, платник єдиного податку 4-ї групи платник ПДВ з 16.03.2000, основним видом економічної діяльності якого є розведення великої рогатої худоби молочних порід (КВЕД 01.41). У зв`язку з цим останнє орендувало об`єкти нерухомості для використання їх в господарській діяльності, здійснило ремонт/поліпшення деяких об`єктів та потім придбало дані об`єкти. З метою належної господарської діяльності та плануючи, в подальшому викуп об`єктів нерухомості, позивач здійснив капітальні ремонти/поліпшення орендованих основних засобів (молочно-товарних ферм). Так в період з 01.01.2018 по 31.12.2019 здійснено капітальних ремонтів/поліпшень на суму 4 748 855 грн, які здійснені наступними підрядниками: ПП "АМТ ГРУП", ФОП ОСОБА_1 , ТОВ "Гефест Строй", ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ТОВ "БК-РЕСПЕКТ", ФОП ОСОБА_4 . Факти виконання будівельних робіт підтверджуються відповідними Актами приймання виконання будівельних робіт. 
Позивач почергово придбавав у орендодавців – власників та ставив об`єкти нерухомості на баланс Товариства як власні основні засоби – об`єкти нерухомості.
Отже, основні засоби, капітальний ремонт/поліпшення яких здійснено позивачем відповідно до вищезазначених господарських операцій, перейшли у власність позивача одномоментно із закінченням договорів оренди та безперервно увесь період 2018-2023 роки були у виробничому використанні позивача, нерозривно протягом усього періоду використовувалися у господарській діяльності останнього.
Зауважив, що Продавцем (Орендодавцем) відчужено, а Покупцем (Орендарем) придбано об`єкти нерухомості за їх балансовою вартістю без урахування здійснених Покупцем (Орендарем) поліпшень, що свідчить про відсутність передачі таких поліпшень на користь Продавця (Орендодавця), а отже доводи відповідача щодо безоплатної передачі на користь Продавця (Орендодавця) не заслуговують на увагу.
Тож, витрати в сумі 4 748 855 грн, понесені позивачем на поліпшення об`єктів оренди є витратами підприємства і не підлягають передачі/реалізації та оподаткуванню, оскільки змінилась тільки форма: оренда замінена власністю, без зміни суті. Відповідно до ст. 4 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” №996-XIV від 16.07.1999 (далі – Закон №996-XIV), всі операції повинні розглядатись згідно принципу превалювання сутності над формою. А тому відсутнє порушення п. 187.1, п. 188.1 ПК України, щодо заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 949,722 грн, адже об`єкти нерухомості залишилися у власності позивача та безперервно використовувалися ним у господарській діяльності. 
У зв`язку з цим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню є ППР від 23.08.2024 №00120310701 форми “ПН”, яким позивачу нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 474 885,50 грн., яким встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 949 771,00 грн, оскільки відсутність порушення норм податкового законодавства унеможливлює застосування штрафних (фінансових) санкцій.
Також, позивач не погоджується з висновками щодо порушення п.п. 198.5 ст. 198 ПК України, яким встановлено заниження податкового зобов`язання в сумі 64 119,00 грн за рахунок не нарахування підприємством самостійно компенсуючих податкових зобов`язань на вартість товарів, які не пов`язані з господарською діяльності платника податку. Відповідач вважає, що у порушення п. 201.1 ст. 201 ПК України позивач не здійснив реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 64 119 грн за рахунок не нарахування компенсуючих зобов`язань по товарах, які не використовується в господарській діяльності підприємства у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені з складу податкового кредиту.
Зауважив, що не заперечує факт придбання та використання даних ТМЦУ, про що в ході перевірки було надано до огляду усі бухгалтерські документи.
При цьому, позивач звернув увагу, що саме з метою інформування про господарську діяльність підприємства та залучення до співпраці інших суб`єктів господарювання, а також отримання позитивної ділової репутації, що є чинником розвитку товариства та залучення фінансових вливань, в тому числі, що зумовлює покращення функціонального та комфортного забезпечення належних умов праці працівників, створення відчуття працівників в приналежності до компанії було списано на матеріальні витрати відповідно до Актів списання ТМЦ 267993,31 грн.
Також, для проведення заходів, які пов`язані з рекламуванням компанією своєї діяльності з продажу молока, було проведено привітання за системою "Шведського столу", працівників та залучення на святкові заходи потенційно можливих контрагентів, де використано цукерки, які списано, як інші матеріальні витрати в межах бюджету Адміністративних витрат про що складено Акти списання ТМЦ на суму 52604,00 грн.
Позивач розцінює дану діяльність як здійснення рекламних заходів, що цілком відноситься до поняття "господарська діяльність" у розумінні п.п. 14.1.36 ПК України. Роздача придбаних ТМЦ із логотипами компанії, в якості рекламної продукції спрямовані на інформування та залучення потенційних контрагентів та як наслідок отримання підприємством доходу від реалізації своїх товарів/надання послуг. Тому, при безоплатній передачі рекламної продукції та проведенні інших рекламних заходів підстави для нарахування податкових зобов`язань згідно з п. 198.5 ПК України відсутні. 
Враховуючи вищенаведене, операції позивача по придбанню вищезазначених товарів належать до господарської діяльності підприємства, так як прямо спрямовані на підтримання та підвищення мотивації працівників, залучення контрагентів до розвитку виробничої взаємної співпраці та залучення нових контрагентів, що сприяє надходженню коштів від діяльності товариства. 
У зв`язку з цим, позивач вважає безпідставним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення - рішення від 23.08.2024 № 00120300701 форми “ПС”, яким позивачу нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригувань на суму 12 327,50 грн, у зв`язку з порушенням п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 ПК України, оскільки відсутність порушення норм податкового законодавства унеможливлює застосування штрафних (фінансових) санкцій.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі № 440/15534/24, постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі № 440/15534/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Роз`єднати поєднані в одне провадження позовні вимоги у справі № 440/15534/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОБРІЙ до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Виділити в самостійне провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме:
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120340701 форми ПС, яким за не подання повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти пов`язані з оподаткуванням до ТОВ ОБРІЙ застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 54060,00 грн;
- податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2024 року №00178610701 форми ПС, яким за не подання повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти пов`язані з оподаткуванням до ТОВ ОБРІЙ застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 49980 грн;
Виділити в самостійне провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ОБРІЙ до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме:
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120310701 форми ПН, яким ТОВ ОБРІЙ нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 474885,50 грн;
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120300701 форми ПС, яким ТОВ ОБРІЙ нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 12327,50 грн;
В провадженні цієї адміністративної справи № 440/15534/24 залишити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ОБРІЙ до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме:
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120280701 форми Р, яким ТОВ ОБРІЙ збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 527494,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 131873,50 грн;
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року №00120290701 форми В4, яким встановлено завищення від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 537767,00 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №440/4364/25 та виділено в самостійне провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОБРІЙ" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме:
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120310701 форми “ПН”, яким ТОВ “ОБРІЙ” нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 474885,50 грн;
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120300701 форми “ПС”, яким ТОВ “ОБРІЙ” нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 12327,50 грн.
У наданому до суду відзиві представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, наголошував, що підставою для винесення податкових повідомлень – рішень стало порушення підприємством: п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 64 120 грн; п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 949 771 грн ТОВ “ОБРІЙ” не виписано та не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ, що підлягала самостійному нарахуванню по операціях, що не використані в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 64120 грн. Перевіркою встановлено, що ТОВ “ОБРІЙ” віднесено до податкового кредиту сум ПДВ, по придбаним товарам, які не пов`язані з господарською діяльністю ТОВ “ОБРІЙ”, а саме: “Набір сувенірної продукції, цукерки, подарунковий набір (сумка через плече, подарунковий пакет, листівка), плед з логотипом і листівкою в подарунковому пакеті”. Враховуючи вищенаведене, операції ТОВ “ОБРІЙ” по придбанню вищезазначених товарів не є господарською діяльністю підприємства, в розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Таким чином, ТОВ “ОБРІЙ” на порушення п. 198.5 ст. 198 ПК України встановлено заниження податкового зобов`язання в сумі 64 120 грн за рахунок не нарахування підприємством компенсуючих податкових зобов`язань на вартість товарів, які не пов`язані з господарською діяльності платника. В порушення п. 201.1 ст. 201 ПК України не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 64119 грн за рахунок не нарахування компенсуючих зобов`язань по товарах, які не використовується в господарській діяльності підприємства у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту
Також, ТОВ “ОБРІЙ” не виписано та не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ, що підлягала самостійному нарахуванню по операціях з реалізації капітальних поліпшень орендованих основних засобів на загальну суму ПДВ 949 771 грн. Так, перевіркою встановлено, що ТОВ “ОБРІЙ” протягом 2018-2019 здійснювало капітальні поліпшення орендованих основних засобів (молочно-товарних ферм у с. Біївці Лубенського району, с. Вишневе Оржицького району, с. Савинці Оржицького району). Так за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 здійснено капітальних поліпшень на суму 4 748 855 грн. ТОВ “ОБРІЙ” в грудні 2020, березні 2021 та лютому 2023 придбало молочно-товарні ферми. Також 22.12.2020, 03.03.2021 та 14.02.2023 між підприємствами ТОВ “ОБРІЙ” - Орендар та СТОВ “ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ” - Орендодавець, укладені акти приймання – передачі повернення майна з оренди, в яких Орендар не скористався правом на відшкодування вартості капітальних поліпшень орендованих основних засобів. За результатами перевірки ТОВ “ОБРІЙ” з питань правильності нарахування податку на додану вартість встановлено не нарахування продажу по реалізації капітальних поліпшень орендованих основних засобів. 
Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН в інші терміни, ніж встановлено п. 201.1 ст. 201 ПК України, є порушенням порядку їх реєстрації в ЄРПН. При цьому ПК України передбачено можливість реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН в інші терміни, ніж встановлено п. 201.1 ст. 201 ПК України, але з нарахуванням штрафних санкцій за порушення порядку їх реєстрації в ЄРПН. 
Враховуючи вищевикладене, на переконання відповідача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, винесеними відповідно до вимог чинного податкового законодавства.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ОБРІЙ” задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 23 серпня 2024 року №00120300701 форми “ПС”, від 23 серпня 2024 року № 00120310701 форми “ПН”.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області по роботі з великими платниками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ОБРІЙ” судові витрати зі сплати судового збору 8121,03 грн. (вісім тисяч сто двадцять одна гривня 03 коп.).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що ТОВ “ОБРІЙ” на порушення п. 198.5 ст. 198 ПК України встановлено заниження податкового зобов`язання в сумі 64 120 грн за рахунок не нарахування підприємством компенсуючих податкових зобов`язань на вартість товарів, які не пов`язані з господарською діяльності платника. В порушення п. 201.1 ст. 201 ПК України не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 64119 грн за рахунок не нарахування компенсуючих зобов`язань по товарах, які не використовуються в господарській діяльності підприємства у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту.
ТОВ “ОБРІЙ” не виписано та не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ, що підлягала самостійному нарахуванню по операціях з реалізації капітальних поліпшень орендованих основних засобів на загальну суму ПДВ 949 771 грн.
Перевіркою встановлено, що ТОВ “ОБРІЙ” протягом 2018-2019 здійснювало капітальні поліпшення орендованих основних засобів (молочно-товарних ферм у с. Біївці Лубенського району, с. Вишневе Оржицького району, с. Савинці Оржицького району). Так за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 здійснено капітальних поліпшень на суму 4 748 855 грн. ТОВ “ОБРІЙ” в грудні 2020, березні 2021 та лютому 2023 придбало молочно товарні ферми. Також 22.12.2020, 03.03.2021 та 14.02.2023 між підприємствами ТОВ “ОБРІЙ” - Орендар та СТОВ “ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ” - Орендодавець, укладені акти приймання – передачі повернення майна з оренди, в яких Орендар не скористався правом на відшкодування вартості капітальних поліпшень орендованих основних засобів. За результатами перевірки ТОВ “ОБРІЙ” з питань правильності нарахування податку на додану вартість встановлено не нарахування продажу по реалізації капітальних поліпшень орендованих основних засобів.
Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, винесеними відповідно до вимог чинного податкового законодавства.
На переконання апелянта, судом порушено основоположні принципи судочинства, закріплені КАС України, зокрема положення ст. 2 КАС України щодо прийняття судового рішення за наслідками всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом. Також судом не дотримана така основна засада судочинства, передбачена ст. 129 Конституції України як законність, що передбачає вирішення спору при правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Полтавській області, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 77, п. 81.1 ст. 81, п. 82.1 ст. 82, п.п. 69.35 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2024 рік, на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 08.05.2024 № 1304-П проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ “ОБРІЙ”, податковий номер 03795997 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 по 31.03.2024, валютного законодавства за період з 01.01.2018 по 31.03.2024, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2024 та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.03.2024, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки..
За результатами перевірки складений акт №9393/16-31-07-01-02/03795997 від 08.07.2024 (далі – акт перевірки), яким встановлені наступні порушення:
1. п. 187.1 п. 188.1 п. 198.2, п. 198.3 п. 198.5, п. 198.6 cт. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.10 ст. 201 ПK України, п. 16 Наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 “Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної”, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 527 494 грн., в т.ч. за березень 2023 - 49005 грн., липень 2023 - 478 489 грн.
2. п. 187.1 п. 188.1 п. 198.2, п. 198.3 п. 198.5 п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.10 ст. 201 ПK України, п. 16 Наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 “Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної”, в результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21) на суму 537 767 грн., в т.ч. за березень 2024 в розмірі 537 767 грн. 
3. п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПK України не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 64120 грн., в т.ч. за 4 квартал 2018 - 26440 грн., 1 квартал 2019 - 15570 грн.; 4 квартал 2019 - 3881 грн., 1 квартал 2020 - 7318 грн., грудень 2020 - 4078 грн., березень 2021 - 6833 грн. 
4. п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПK України не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 949 771 грн., в т.ч. за грудень 2020 - 643 556 грн., березень 2021 - 187 291 грн., лютий 2023 - 118 924 грн.
5. ст. 269, п. 270.1 ст. 270, п. 286.2 ст. 286, п. 287.1, п. 287.3 ст. 287 ПК України, в результаті чого занижено земельний податок в сумі 17008,81 грн, в т.ч. за 2018 рік.
6. п. 15.1 п. 49.2 п.п. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49, порушення ст. 269, п. 270.1 ст. 270, п. 286.2 ст. 286, п. 287.1, п. 287.3 ст. 287 ПК України, в результаті чого встановлено не подання податкової звітності з плати за землю за 2018 рік.
7. п. 63.3 ст.63 ПК України, п. 8.1 ст. 8.2 ст. 8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 із змінами та доповненнями, а саме: невнесення інших змін до своїх облікових даних по 193 типам об`єктів оподаткування (не подано повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням).
8. абз. «г» п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме подання Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за перевіряємий період з недостовірними відомостями про суми нарахованого та виплаченого доходу фізичним особам підприємцям. 
Позивач не погодився з висновками акту перевірки та 31.07.2024 подав до відповідача заперечення №339-ОБ, які контролюючий орган залишив без задоволення, надав відповідь платнику податків від 19.08.2024 №24297/6/16-31-07-01-08, якою висновки акту перевірки залишені без змін, а заперечення без задоволення та направив наступні податкові повідомлення-рішення: 
- від 23 серпня 2024 року № 00120280701 форми “Р”, яким ТОВ “ОБРІЙ” збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 527 494,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 131 873,50 грн;
- від 23 серпня 2024 року № 00120290701 форми “В4”, яким встановлено завищення від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 537 767,00 грн;
- від 23 серпня 2024 року № 00120340701 форми “ПС”, яким за не подання повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти пов`язані з оподаткуванням до ТОВ “ОБРІЙ” застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 54 060,00 грн;
- від 12 грудня 2024 року № 00178610701 форми “ПС”, яким за не подання повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти пов`язані з оподаткуванням до ТОВ “ОБРІЙ” застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 49 980 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120310701 форми “ПН”, яким ТОВ “ОБРІЙ” нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 474 885,50 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120300701 форми “ПС”, яким ТОВ “ОБРІЙ” нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 12 327,50 грн.
Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення в порядку адміністративного оскарження до ДПС України.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги позивача від 20.11.2024 №35015/6/99-00-06-01-01-06, скарга залишена без задоволення, податкові повідомлення-рішення від 23.08.2024 №№00120280701, 00120290701, 00120310701, 00120300701, 00120340701 – без змін та збільшено податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 23.08.2024 №00120340701 на суму 49980,00 грн.
Рішення ДПС України від 20.11.2024 №35015/6/99-00-06-01-01-06 позивач отримав 28.11.2024.
Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.
У цій справі предметом та підставами оскарження є податкові повідомлення-рішення:
- від 23.08.2024 № 00120310701 форми “ПН”, яким ТОВ “ОБРІЙ” нарахований штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 474 885,50 грн.; 
- від 23.08.2024 № 00120300701 форми “ПС”, яким ТОВ “ОБРІЙ” нарахований штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 12 327,50 грн.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що сукупність відсутності в акті перевірки встановлення конкретної дати виникнення у позивача обов`язку для складення та реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідних податкових накладних та дослідження мотивів, висновків контролюючого органу про відсутність зв`язку із господарською діяльністю свідчить про системність порушення відповідачем встановлення порушення в акті перевірки, що є висновком про протиправність висновків акту перевірки у цій частині. Отже, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 №00120300701, яким застосований штраф за відсутність складення/реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у сумі 12 327,50 грн.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 №00120310701, яким застосований штраф за відсутність складення/реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у сумі 474 885,50 грн, суд першої інстанції зазначив, що позивач не передавав безкоштовно у власність орендодавцю результати поліпшень орендованого майна. Будь-які докази на підтвердження цих обставин відсутні, а тому на позивача не може покладатись обов`язок сплати податку на додану вартість на суму поліпшень та обов`язок із складення та реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних. Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. 
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила таке.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовано ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Згідно із пунктом 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті198 ПК України).
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (пункт 201.8 статті 201 ПК України).
До обов`язкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в пункті 201.1 статті 201 ПК України, законодавець відносить: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг - податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній. до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Отже, системний аналіз наведених норм податкового законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок платника податку щодо нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України виникає виключно у разі встановлення факту використання придбаних товарів, послуг або необоротних активів в операціях, які не пов`язані з господарською діяльністю платника податку, або в інших операціях, прямо визначених зазначеною нормою.
При цьому обов`язок щодо складення та реєстрації податкової накладної є похідним від факту виникнення податкового зобов`язання з ПДВ. Тобто податкова накладна не є самостійним об`єктом податкового контролю, а складається лише за наявності визначених ПК України підстав для нарахування податкових зобов`язань.
Відтак, за відсутності належно встановленого факту використання товарів, послуг чи необоротних активів поза межами господарської діяльності платника податку, а також за відсутності інших обставин, з якими закон пов`язує виникнення обов`язку з нарахування податкових зобов`язань, у платника податку не виникає і обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У пункті 3.1.2.1. «Податкові зобов`язання» п. 3.1.2. «Податок на додану вартість» акту перевірки контролюючий орган зазначив, що при поверненні об`єкта поліпшення вважається безплатно наданою послугою, яка підлягає обкладенню ПДВ за основною ставкою. При цьому база оподаткування визначається виходячи із ціни придбання товарів (послуг), використаних для поліпшення об`єкта оренди. ТОВ «ОБРІЙ» при поверненні майна з оренди повинно здійснити реалізацію капітальних поліпшень орендарю, чим порушені п. 187.1 п. 188.1 ПК України внаслідок чого занижені податкові зобов`язання з ПДВ на суму 949771 грн., в т.ч. за грудень 2020 - 643 556 грн., березень 2021 - 187 291 грн., лютий 2023 - 118 924 грн. Та в порушення п. 201.1 ст. 201 ПК України не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 949771 грн. за рахунок не нарахування зобов`язань по капітальних поліпшеннях орендованих основних засобів.
У п. 3.1.2.1. «Податкові зобов`язання» п. 3.1.2. «Податок на додану вартість» акту перевірки контролюючий орган зазначив, що ТОВ «ОБРІЙ» не виписані та не зареєстровані податкові накладні на суму ПДВ, що підлягала самостійному нарахуванню по операціях, що не використані в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 64120 грн. Перевіркою встановлено, що ТОВ «ОБРІЙ» віднесені до податкового кредиту суми ПДВ, по придбаним товарам, які не пов`язані з господарською діяльністю ТОВ «ОБРІЙ», а саме: «Набір сувенірної продукції, цукерки, подарунковий набір (сумка через плече, подарунковий пакет, листівка), плед з логотипом і листівкою в подарунковому пакеті». 
Вказав, що такі операції ТОВ «ОБРІЙ» по придбанню вищезазначених товарів не є господарською діяльністю підприємства, в розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, що є порушенням п. 198.5 ст.198 ПК України, внаслідок чого встановлене заниження податкового зобов`язання в сумі 64120 грн. за рахунок не нарахування підприємством компенсуючих податкових зобов`язань на вартість товарів, які не пов`язані з господарською діяльності платника. У порушення п. 201.1 ст. 201 ПК України не здійснена реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 64119 грн. за рахунок не нарахування компенсуючих зобов`язань по товарах, які не використовується в господарській діяльності підприємства у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту.
Аналогічні висновки з посиланням на пункт 3.1.2.1 викладено контролюючим органом в пункті 3.1.2.4 акту перевірки «Інформація щодо встановлених порушень реєстрації (відсутності реєстрації) податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або щодо виявлення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкових накладних». 
Колегія суддів звертає увагу, що правомірність висновків відповідача щодо порушення позивачем пункту 198.5 статті 198 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання в сумі 64120 грн, в т.ч. за в т.ч. за 4 квартал 2018 - 26440 грн, 1 квартал 2019 - 15570 грн, 4 квартал 2019 - 3881 грн, 1 квартал 2020 - 7318 грн, грудень 2020 - 4078 грн, березень 2021 - 6833 грн за рахунок не нарахування підприємством компенсуючих податкових зобов`язань на вартість товарів, які не пов`язані з господарською діяльністю та заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 949771 грн, в т.ч. за грудень 2020 - 643 556 грн, березень 2021 - 187 291 грн, лютий 2023 - 118 924 грн за рахунок не нарахування продажу по реалізації капітальних поліпшень орендованих основних засобів була предметом розгляду в межах адміністративної справи № 440/15534/24.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 у справі № 440/15534/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2026, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 23 серпня 2024 року № 00120280701 форми Р, від 23 серпня 2024 року №00120290701 форми В4.
В межах справи № 440/15534/24 судом встановлена обставина, що рекламні товари проведені в обліку у витратах товариства. Контролюючий орган не здійснив дослідження в акті перевірки складу витрат щодо віднесення до них списаних рекламних товарів, використання та списання товарів у господарській діяльності. Крім того, в акті перевірки взагалі відсутні будь-які причинно-наслідкові твердження, умовиводи контролюючого органу про відсутність зв`язку господарських операцій позивача із придбаною продукцією для рекламних цілей. Акт перевірки містить тільки опис господарських операцій та безпосередній висновок про порушення платником податку норм податкового законодавства, що свідчить про необґрунтованість встановлення порушення. Окрім іншого, акт перевірки не містить будь-якого дослідження подальшого використання позивачем придбаних для рекламних акції товарів, тобто їх подальшої безоплатної передачі третім особам з метою розповсюдження інформації про позивача та його господарську діяльність. Позивачем надані докази щодо подальшого використання придбаних товарів, та докази їх списання у бухгалтерському обліку, проте, акт перевірки взагалі не містить досліджень у цій частині. Суд зауважив, що формальний висновок контролюючого органу про те, що придбані товари для рекламних цілей є визначально такими, що не пов`язані із господарською діяльністю є очевидно суперечливим та необґрунтованим дослідженням відповідачем податкового та бухгалтерського обліку під час перевірки.
З приводу безкоштовного постачання у власність орендодавця результатів поліпшень орендованого майна, судом встановлено, що оренда припинена, а поліпшений позивачем предмет оренди повернутий орендодавцю, проте на наступний день придбаний позивачем, тобто поліпшений предмет оренди не перебував у розпорядженні орендодавця жодного дня, а безперервно обліковувався як актив у позивача, оскільки після завершення оренди, такий предмет оренди із поліпшення продовжив обліковуватися у позивача на наступний день на іншому правовому титулі не користувача, а як власника такого майна. З наведеного вище вбачається, що позивач не припинив використання орендованого майна із поліпшеннями, натомість став його власником, тобто продовжив використання орендованого раніше майна у власній господарській діяльності і таке використання часі є безперервним. Суд зазначив, що позивач не передавав безкоштовно у власність орендодавцю результати поліпшень орендованого майна. Будь-які докази на підтвердження цих обставин відсутні, а тому на позивача не може покладатись обов`язок сплати податку на додану вартість на суму поліпшень та обов`язок із складення та реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на наведені норми податкового законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язок платника податку щодо складення та реєстрації податкових накладних в ЄРПН є похідним від наявності у такого платника податкового обов`язку щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ.
При цьому, рішенням суду у справі № 440/15534/24, яке набрало законної сили, встановлено протиправність висновків контролюючого органу щодо: заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку із ненарахуванням компенсуючих податкових зобов`язань за товарами, які не використовувались у господарській діяльності; заниження податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку із безоплатною передачею орендодавцю результатів капітальних поліпшень орендованого майна. 
Судами першої та апеляційної інстанцій у справі № 440/15534/24 встановлено відсутність правових підстав для нарахування позивачу відповідних податкових зобов`язань, оскільки: придбані рекламні товари використовувались у межах господарської діяльності позивача; факту безоплатного постачання орендодавцю результатів поліпшення орендованого майна не відбулося, а позивач продовжив безперервне використання такого майна у власній господарській діяльності вже як власник. 
Відтак, відсутність у позивача обов`язку щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ виключає і обов`язок щодо складення та реєстрації податкових накладних, які, за висновком контролюючого органу, мали бути оформлені за такими операціями.
Оскільки податкові повідомлення-рішення щодо застосування штрафних санкцій за порушення реєстрації (відсутність реєстрації) податкових накладних та/або розрахунків коригування в ЄРПН ґрунтуються виключно на висновках про наявність у позивача відповідних податкових зобов`язань, а протиправність таких висновків вже встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, то відповідно до частини 4 статті 78 КАС України зазначені обставини не підлягають повторному доказуванню у цій справі.
За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120310701 форми “ПН”, яким ТОВ “ОБРІЙ” нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 474 885,50 грн та податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120300701 форми “ПС”, яким ТОВ “ОБРІЙ” нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 12 327,50 грн є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відсутній сам обов`язок щодо складення і реєстрації таких податкових накладних.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів не надає оцінку рішенню суду першої інстанції в частині розгляду питання щодо судових витрат на правничу допомогу, оскільки в апеляційній скарзі відповідач не наводить доводів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення суду в цій частині та не оскаржує його у відповідному обсязі.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, однак з інших мотивів та підстав.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з цим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - змінити з підстав та мотивів задоволення адміністративного позову. 

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 по справі № 440/4364/25 - змінити з підстав та мотивів задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ». 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		М.О. Семененко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.С. Чалий